Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Nikad neću uspjeti. Neće sve stati u kovčeg. Raspast će se.
Zamijenit ću ga većim.
Nisam trebala pojesti školjke.
Rekli smo ti.
Jesu li paprike bile bolje?
Ne.
Kakav obrok!
-Tvoja ideja. -Da proslavimo odlazak.
To mi je bila ideja. Ali može li se slaviti odlazak?
Otvarala je usta samo da bi jela.
Kao i on. Tko pušta vodu?
Što radiš?
-Ništa. -Ništa? Što je to?
-Što je to? -Moj kovčeg.
Nemoj me nasmijavati.
Hajde, isprazni ga.
Već smo ionako preteški.
Tapiserija.
Zašto sam ovo učinila? Ne znam slažu li se boje.
Već sam ti rekla da je ne želim!
Grozna je. Bacit ću je čim prijeđem granicu.
Zakasnit ćemo. Ali ionako nije važno.
Hajde, Henri.
Moramo se požuriti.
-Napisat ćeš mi pismo? -Zašto ne dva? Brže!
-Nećeš mi pisati? -Što da ti napišem?
Ne znam.
Sad nije vrijeme, moramo poći!
-Imam tvoju adresu, pa ako želiš… -Lud si.
Za tebe ondje nema kreveta.
Ne govoriš njemački. Ne možeš mi se stalno motati oko nogu.
Nemoj reći tati.
Kad kreće vlak?
Imamo vremena.
Ne govori gluposti!
Henri!
Treći peron!
Henri! Jacqueline, požuri se!
Ide odande, rekla sam ti!
-Znala sam! -Ne viči!
Uvijek je bolje doći ranije.
Ali u 21,37! Ne razumiješ, to je za sat vremena!
Cijeli sat… Smiješno.
A što rade svi ovi ljudi?
Bila sam sigurna da imam pravo.
Možete li se pomaknuti?
Cijela mi je obitelj ovdje.
Kći ide na put, pa želimo biti zajedno.
Pogrešno smo izračunali vrijeme. Bolje da nešto pojedemo.
Možete li se pomaknuti? Sin mi stoji ondje.
Hvala, gospodine.
Henri?
Henri, dođi i sjedni.
Ali…
Kamo ideš sada? Henri!
Stvarno?
Hej, mali! Što tražiš?
Tražiš nešto?
Jesi li žedan?
-Da. -Toplo ili hladno?
Nemam dovoljno.
Kupit ću ti ja.
Izvoli. Gazirano je.
Ostavi mi malo.
-Vrijeme je za polazak, gdje si? -Tiho!
Što kažu?
-To je tvoj vlak. Čuješ li? -Ne.
A vi, gospođo?
-Da. -Možete li mi reći što su rekli?
Ponovit će.
Vlak u 21,37
koji polazi za Tarascon i Pariz s trećeg perona
kasni 60 minuta.
Dakle, jedan sat.
Zašto samo ne kažu jedan sat?
Pojest ćemo sendviče.
-Još si gladna? Nečuveno! -Uvijek sam gladna.
Izvoli.
Daj to tati!
Niste nimalo zabavni.
Bježi, ne stoji ovdje!
Ti si? Što radiš ovdje?
Što gledaš?
Što želiš?
Čekaj malo.
Gdje su ti dokumenti? Imaš osobnu?
Brže!
Hajde!
Henri. Henri što?
Kako se izgovara?
Borowiecki?
Nismo te viđali ovdje. Nov si?
Pomogni mi. Hajde, muči me grč.
Pomogni mi. Udari ga.
Udari ga nogom. Hajde!
Hajde! Učini to!
Kažem ti da ga udariš!
Gad to voli. Hajde, udari ga u glavu.
Hajde, udari ga! Zvizni ga!
Udari ga ili ću ga ja udariti!
Isprazni mu džepove.
Gurni mu ruke u džepove.
U hlače.
Ja sam pretražio sako.
Hajde. Ima novca u džepovima.
Hajde! Polagano.
Polagano. Hajde.
Učini to!
Vratite mi to.
Vratite.
Znao si koliko je sati.
Sad ti je sestra otišla.
Kamo si otišao?
Nije dobila mjesto, ali stići će onamo.
Šalje ti velik zagrljaj.
Samo ponavljam što je rekla.
Znaš li što ti tata radi?
Otišao je leći.
To je susjedov sin?
Opet je stao.
Koliko je sati?
Molim? Ne znam. Ponoć.
Nije baš simpatičan. Razgovara li s tobom?
Danas se nisi istuširao.
Dosadno ti je?
Nije.
Otvorit ću prozor.
Možemo i mi otići. Nije problem u novcu.
Ali kamo? Ne voli more.
Pitam se što uopće voli.
Kao medvjed kojeg boli glava. Nervozan je kad je okružen ljudima.
U tvojoj dobi, možeš otići. Postoje organizacije.
Mogu te prijaviti.
Bio bi s mladima. Pogledaj si sestru.
Ne želim otići.
Idem.
Idem van.
Kamo?
Ne znam.
Ne znam, samo idem van.
Idem van.
Budi tiho. Nikad ne znam kad spava.
Imaš vatre?
Ne stoji ondje, ne budi glup!
Restorani su korisni, zar ne?
Napustila me supruga.
Vidiš, kuhanje…
Ne dolazim ovamo svaki dan.
Ne, samo na večeru, s vremena na vrijeme.
Zašto me gledaš tako?
Evo…
Pokazat ću ti fotografiju djece.
O, kako grozno!
Pogledaj. Koliba. Palma.
Afrika. Stara snimka.
Vidi. O, da.
Uopće nema ljudi na njoj.
Glupa fotografija, nisam je ja snimio.
Ne mogu je čak ni baciti.
A bilo bi lako.
Što ste radili u Africi?
Nije teško otići onamo.
Mogu te povesti.
Samo se trebaš cijepiti protiv tifusa i žute groznice
i svakodnevno uzimati klorokin dva tjedna prije polaska.
Imam ga. Želiš?
-Još ga imam kod sebe. -Ne, hvala.
Podsjetio si me na ovo.
Momak s kojim ste bili neku večer…
Oprostite, doktore, moramo zatvoriti.
Oprostite.
Bio je s vama!
Vidimo se sutra, g. Bosmans.
Onaj dečko od neki dan…
Jean.
Zove se Jean.
Jesi li sad sretan? Jesi li?
Već sam te to pitao.
Očigledno voliš patiti jer, u suprotnom…
Sreća…
Sad ćeš ga sigurno čekati.
Kakva izvrsna ideja, čekanje. Čekaj.
Oprostite, gospodine.
Stalno se motaš ljudima pod nogama!
Dakle?
-Što je s tobom? -Pusti me na miru.
-Novi je? -Da, sa mnom je.
Sladak je. Koliko tražiš za njega?
-Ne mogu ti ga dati. -Zašto ne?
Ne želim. Brat mi je.
Što ti je danas?
Šupčina je.
Kao i ja.
Imam ovo kod sebe.
Cinkat će me.
Bolje pođi spavati.
Kasnim, moram ići.
Kamo?
Hej? Kamo?
Čime se baviš?
Neću ti reći. Radim u trgovini.
Baviš se biznisom?
Ne.
Kradeš? O tome je riječ?
Kako želiš.
Pridrži mi ovo.
Daj mi franak.
Maknite se.
Hvala.
Ti si na redu.
Još jednom. Franak.
To je pravo muško.
-Hajde! -Slabić si.
Čekaj, idemo ispočetka!
Sad mora uspjeti.
Nervozan je!
Hajde!
Šest stotina!
Želiš da odemo nekamo?
Hajde, idemo ako želiš.
Često idem na jedno mjesto.
Odvest ću te ako želiš.
Što je s tobom?
-Što je? -Ništa.
Ne, ne bismo trebali ići onamo.
Nije to za tebe.
Govorio sam gluposti.
Šalio sam se, ali nije bilo smiješno.
Glupost. Neću te odvesti onamo.
Hajde, ostat ćemo zajedno, idemo do mene.
Idemo.
Bila sam u krevetu.
Uđi. Ovo je Elisabeth.
Ovuda.
Pobrini se za njega.
Što te spopalo? Tko je on?
Otkud ga poznaješ?
Kako si to učinio?
-Imamo li što za jesti? -U hladnjaku.
Ovuda.
Ovo je ona vrpca.
-Da vas ostavim? -Prestani.
Zaboravila sam na televiziju.
Ne, ne on.
Ne taj.
Klinac je.
Našao sam ga na postaji, to je sve.
Ne očekujem ništa od njega.
Samo sam ga doveo ovamo, to je sve. Može spavati u kutu negdje.
Ne očekujem ništa od njega.
Može spavati s nama.
Želiš li da spava s nama?
Želiš li spavati ovdje?
Hajde, idemo u krevet!
Ošamućen je nakon ozljede na čelu.
Sutra će biti bolje.
Nećeš se skinuti?
Ne, dobro sam, hvala.
Sad ih ovamo dovodiš?
U čemu je stvar?
Može ostati ovdje, zar ne?
Zaboravio si moj rođendan.
-Četvrtog je? -Ne, šestog.
Prije dva dana.
Zašto mi to sad govoriš?
Samo kažem.
Ionako nisi bio ovdje.
Svi su zaboravili.
Slavit ću ti rođendan svaki mjesec.
Svakog četvrtog u mjesecu.
Cijelu godinu.
Ne.
Ne. Ne noćas kad je on ovdje.
Pa spava.
Mislim da ne spava.
Dođi ovamo.
Jeste li vodili ljubav?
Što gledaš?
Želiš spavati sa mnom?
Ha? Dođi ovamo.
Bit ćeš dobro.
To bi ti možda rekao.
Zato stalno gledaš.
Ne razumijem.
Kako očekuješ da ću ti vjerovati?
Čak te ni ne poznajem.
Dao bih ti da spavaš sa mnom.
Mrzim kad me gledaju.
-Nisam te gledao. -Jesi.
Dokaži.
Što da dokažem?
Moram ti biti u mogućnosti vjerovati, razumiješ?
Već su me prevarili.
Kunem se, nisam gledao!
Nije me briga, ne govorim o tome!
Gledaj me ako želiš.
Dat ću ti svoj nož.
Kao dokaz.
Moj prvi nož.
Evo, uzmi ga.
Poklanjam ti ga.
Slomljen je.
Samo drška. Može se zalijepiti.
A ti?
Što ćeš ti meni dati?
Ha? Ne znam.
Nemam ti ništa za dati.
Nemaš ništa.
Ništa ne tražim od tebe. Pokazat ću ti.
Postaja je lakši dio posla.
Sama obavlja posao, samo čekaš.
Bit ću s tobom.
Na što misliš?
Nemamo vremena. Reći ću ti jedno.
Tipa koji ti da novac, tko god bio,
moraš ga mrziti. Mrzi ga, razumiješ?
Mržnja je pravilo broj jedan.
Samo te to može spasiti.
O čemu pričaš?
Ali nećeš je ni trebati.
Ne treba ti mržnja jer ću ja prvi krenuti.
Spasit ću te od mržnje.
Nikad nećeš biti sam.
Osim toga, oženjeni su. Svi varaju, razumiješ?
Ne gledaj!
Ali što da radim?
Ne čujem te.
Skuhaj mi kavu, dobro?
Zašto si tražio osobnu kad smo se našli?
Murjak sam!
Postaja je samo prvi korak.
Zatim moraš otići do njih.
Da dobiješ više informacija. Daj mi, već je kasno.
Evo, odnesi ovo.
Posjetit ćemo ih i zabaviti se, dobro?
U redu je. Dođi.
Pusti.
Nisi obrijan, ne sviđa mi se to.
Prestani!
-Daj! -Odvratno, gdje je sve to bilo!
Sad si zgodan!
Pogledaj!
Nikad se ne smiješ?
Idemo. Bit ću ondje, slijedit ću te.
Budu li te gnjavili, reći ću mi što ih ide.
Dodir ili dva neće te ubiti.
Ako ti žele dati poklon, prihvati ga.
Da idem kod njih?
Poslije. Sad ćeš ići u hotel.
I uzimaj samo stare tipove.
Razumiješ?
Možeš li to?
Slušaš li? Slijedit ću te i doći poslije.
-Razumiješ? -Da, razumijem!
Ja ću ići za tobom.
-Što? -Ne, ti mene slijedi i dođi.
Tako je, da. Može tako.
Koliko sam star?
Ne znam.
Star si.
Pretjeruješ, nisam star.
Oprosti, nisam znao.
Jesi li večerao?
Nisam.
Nisam gladan.
Previše pušim, trebao bih prestati.
Nadam se da ti ne pušiš.
Ne.
Živim u blizini, imam auto.
Ne idemo do tebe.
Onda ništa.
Čekaj. Ne kod tebe.
Idemo u hotel, 200 franaka.
Radit ću sve.
-Kako to misliš? -Idemo u hotel.
Može? Dvjesto franaka.
Stvarno si sam?
Da.
Dvjesto franaka.
Hajde onda.
Ima li koga?
-Možemo dobiti sobu? -Za dvojicu?
Za cijelu noć?
-Punoljetan je? -Da, naravno.
Pretpostavljam da neće trajati dugo, 68 franaka.
Nećemo napraviti nered.
Prvi kat.
Što radiš? Nešto se dogodilo?
Dođi, spreman sam.
Što je, nije ti dobro?
Loše ti je?
Dođi, poljubi me.
Ugasit ćemo svjetlo.
Zašto? Svjetlo te ne pali?
Što radiš? Upali ga!
Ne radi. Skini se!
Daj mi novac.
Dat ću ti 50 franaka više dođeš li.
-Molim? -Upali svjetlo.
Čuješ li? Netko dolazi.
-Tko? -Čuo sam nekoga.
Netko dolazi.
-Da, netko je ovdje. -Tko?
Mogu ih čuti.
Dolazi!
Hajde!
Da bude jasno…
-Dolazi sada! -Skidaj se smjesta!
Boli me trbuh, posrat ću se!
Što je s tobom?
Dolazi!
-Pusti me. Dolazi! -Samo viči, nitko te neće čuti.
Hajde!
Dolazi, dosta je bilo!
Lijep si.
Poljubi me.
Što je s tobom?
Što ti je?
Daj mi ključ!
Pokaži mi kurac.
Gubiš vrijeme, nije ondje.
Ne diraj to!
Hajde onda!
To je to.
Sretan?
Daj mi ključ!
Pokaži mi kurac.
Dođi, popušit ću ti.
Gdje je ključ?
-Gdje je? Gdje? -Ovdje.
Trebam novac, prevarili su me. Daj mi sve!
-Jesi li lud? -Brzo!
Ne viči!
-Nemam vremena, 200 franaka! -Nemam!
-Ne smiješ nikome dugovati! -Imaš ih! Molim te da ih doneseš.
-Želim novac smjesta, 200 franaka! -Stišaj se! Čekaj.
Hajde, brzo!
Čekaj. Upozoravam te da je ovo posljednji put.
-Daj mi ga! -Tata ne smije znati za ovo.
Znam. Gdje ti je novac?
-Gdje je, dovraga? -Previše si glasan, izaći će.
Trebam…
Kvragu, trebam 200!
Sretni smo zajedno. Zašto nas uznemiravaš?
Ali ovo nije 200 franaka!
Ovdje nema 200 franaka. Sranje!
Hajde, brzo! Požuri se!
Što to radiš?
Evo novac za hranu. Pričat ću poslije s njim.
Nije ovdje.
-Siromašan je, zar ne? -Tko?
Jean. Nema novca.
Bio si s njim?
Ne, nisam ga vidio, ali imam novac za njega.
Trebali smo podijeliti novac, pa ćemo ga i podijeliti.
Odakle ti to?
Od tipa. Smrskao sam mu lice.
Hoćeš kavu?
Gdje si bio?
Nisi spavao?
Jesam, malo.
Legni ako želiš.
Gdje je?
Nije uvijek ovdje. Otišao je.
Nema smisla da ga čekaš.
Ne dolazi ako ga netko čeka.
Zadrži novac, ti mu ga predaj.
-Gdje radiš? -U blizini.
Imam sreću s prijevozom.
Dugo ga poznaješ?
A ti?
Gdje si ga ti upoznao?
Na ulici.
Rekao je na postaji.
Na ulici ispred postaje.
Dao mi je nešto za popiti, ozlijedio sam se, pa smo došli.
Ništa nije tražio od tebe?
Ništa nije tražio od mene.
Voliš li ga?
Mislim da ga samo ja mogu voljeti.
Legni kako treba.
Pođi spavati.
Imao sam prijatelja.
Išli smo zajedno u razred.
Bio je sin direktora zatvora.
Često smo išli onamo.
U sobi je imao rešetke.
Legni.
Više mi nije prijatelj. Preselili su se.
Prestali smo se viđati. Neko smo si vrijeme pisali.
A onda je sve prestalo.
Nije bilo vrijedno toga.
Bilo je vrijedno.
Uvijek je tako.
Jean?
DVADESET I ČETIRI SATA LE MANSA
Ima li guzice unutra?
Kako to misliš, guzice?
Gubi se, ništarijo.
Radiš ovdje?
Kako da uđem? Tražim prijatelja koji je često ovdje.
Evo, imam novca.
Nisam te ništa tražio.
-Gledaj. -Ne želim tvoj novac!
Spremi ga u džep.
Nije ti mjesto ovdje.
Lijepa je, zar ne?
To mi je žena. Misliš li da je lijepa?
Znaš, posao je stvarno naporan, težak.
Još si ovdje?
Gubi se!
Nema nikakve veze s ovime.
Radi svoj posao.
-Rekli smo ti da se gubiš! -Nosi se!
Tražim prijatelja. Jeana!
Zašto, hoćeš pogledati?
Znate Jeana?
Da?
Pusti me na miru, nemam vremena. U žurbi sam.
Imam posla.
Promijenio si se.
-Pusti me! -Promijenio si se.
-Imam obaveza. -Nije stvar u frizuri.
Što ti se dogodilo?
Novi auto? Dobra pila.
Istina. S obzirom na današnje cijene, pravi luksuz.
Pogledaj me.
Stvoren sam za život aristokrata.
A moram živjeti s govnima po cijele dane.
Ne bježi. Nisam mislio na tebe.
Mislio sam na neke druge ljude.
Pa, ne znam. Druge ljude.
-Koga? -Njega, na primjer!
Želiš da ti kažem? Govorim o Jeanu.
Bio je drukčiji kad sam ga upoznao.
Loše se drži. Udebljao se.
Da. Nisi primijetio.
Gdje je?
Želio bih…
Vidjeti te večeras, ali radim.
Možda jednoga dana…
Na spoju?
Vrhunski restoran. Reći ću ti nešto…
Volim živjeti kao siromah.
Čekaj! Reci mi gdje je!
Trebao bi me upoznati s roditeljima, uvijek ostavljam dobar dojam.
-Dakle, četvrtak? -Ne!
Znam da je to daleko,
ali bit će sjajno.
Ova ti odjeća ne stoji nimalo dobro.
Jednosmjernu za Frankfurt.
Preko Pariza, 467.
Cijena je 467. Ovdje nema dovoljno.
Nema dovoljno?
Da, ali sestra me čeka ondje.
Nema dovoljno.
Slušajte, moram otići. Sestra me čeka ondje.
Sigurno postoji rješenje.
Kartu za Valence, molim.
Spavat ću s tobom za 100 franaka.
Ali ja ne želim spavati s tobom.
Ne želim.
Stvarno?
Kako hoćeš.
Sjajan sam u krevetu.
Slušaj, imam 50 franaka kod sebe. Dat ću ti 50 za poljubac.
Poljubac.
Ili, ne znam…
Idemo prošetati.
Idemo u šetnju.
-Odavde si? -Ne, iz Pariza.
Koliko je sati?
Ne znam.
Koliko si star?
Dvadeset godina. A ti? -I ja.
-Ne. -Da.
Da.
Živiš s roditeljima?
Ne, živim s tipom kod jedne cure. Spavamo zajedno.
-A roditelji? -Mrtvi su.
Bojiš li se?
Zašto se bojiš?
Što radite?
Odlazite!
Hajde, bježite!
Koga briga!
Kako to misliš? Ljudi su oko nas!
-Gladan sam. -Kretenu.
Imaš divne zube.
Stvarno moram ići.
Čekaj, idem s tobom.
Čekaj, ne mogu ovdje proći. Izaći ćemo sa strane.
-Ja idem ovuda. -Ali nemaš više novca.
Evo, uzmi ovo.
A što ćeš ti?
Idem pojesti nešto.
Što radite?
Ništa. Ništa ne radimo.
Zatvori vrata.
Što se slavi?
Ništa.
Blagdani su, možemo se malo družiti.
Sjedni.
Ne pretjeruj!
Mi te ne ispitujemo što si radio i gdje si bio.
A mogli bismo.
-Samo naprijed. -Nije vrijedno toga.
Jest.
-Reći ću vam. -Promijenit ćemo temu.
Tvoje priče i ti niste zabavni.
Ako nemaš ništa protiv,
vrata su iza tebe.
-Moj spoj! -Idem onamo!
Nije u tom smjeru.
Vidio sam te! Promijenio si smjer!
Pusti me na miru!
Kako mi to možeš reći? Želio sam te izvući!
Hajde, ulazi!
-Pusti me na miru. -Na miru?
Mislim da sam ja na miru?
Imali smo dogovor! Trebali smo se vidjeti!
Ali ne u ovoj četvrti! Rezervirao sam nam stol.
Uspori, nisam mlad kao ti!
Mogao bih te usrećiti!
Ovog trena!
Samo trebaš poći za mnom!
Znam što bi volio.
Znam što bi te usrećilo.
Isplatilo bi se.
Kamo idemo?
Ne brini se, idemo kod mene.
Ali prvo ćemo skrenuti.
Vidiš?
Slušaj.
Ovo su parovi.
Normalni parovi.
Slušaj.
Volim biti ovdje i slušati.
Ovo je iznenađenje?
Kakvo iznenađenje? Nema iznenađenja.
Samo sam malo uzbuđen, to je sve.
Ovo više nije vila, nego skladište.
Ne znam kako reći „ne“.
Otkad me napustila žena, više ništa ne mogu naći.
Vidiš ovu oznaku?
To sam bio ja, 1930.
A ovo je bio moj brat.
Jean?
Da?
Dosta mi je vas dvojice.
Sjedni ovdje!
Evo ga, tu je.
Pitao si za njega. Ovdje je.
Ne izgleda sjajno, zar ne?
Kad stvari krenu po zlu, uvijek dođe meni.
To je to.
Što je to?
Vrijeme je.
Vrijeme za što?
Za odlazak.
Stvarno? Čini mi se…
Što?
Stvari se ne razvijaju uvijek jednako.
Ne možeš samo pucnuti prstima.
Imam dojam da…
Stalno proživljavam isto…
Na istom mjestu i u isto vrijeme.
Prilično uznemirujuće.
Ne misliš tako?
Nemam sjećanja.
Da, znam.
Moram obaviti telefonski poziv sa SAD-om.
Jesi li čuo?
Idemo.
Nazovi ih.
Da barem samo trebam nazvati SAD…
Dobro, hajde. Idemo.
-Idemo. Požuri se! -Tako je.
Pustit ću vas same.
Sigurno imate svašta što želite reći jedan drugome, zar ne?
Dođi.
Odvratan sam ti?
-Za njega? -Ne, za mene.
Želim ovo učiniti.
Legni.
Da?
Da.
Žao mi je.
Ne čujem vas.
Oprostite.
Da.
Molim vas.
Koliko je sati u New Yorku?
Hvala.
Da.
Ne, ne diraj me.
Zatvori oči.
Da.
Znam. Dobro.
Dosta!
Prestanite!
Ne smijete to raditi!
Zaslužujete da budete plaćeni. Ali ovo je sve što imam!
-To je to? Nije dovoljno. -Kako nije?
-Nisam ništa ni vidio! -Obuj cipele!
Rekao sam da nije dovoljno!
Bolje je plaćeno od svih tvojih drugih poslića.
Sad si postao pastuh, čini se čak i u kućama murjaka.
Ne želim vas više vidjeti. Obojica ste odvratni!
Ne govorim o tome.
Posegni rukom u svoj džep.
Izvadi svoj bijedni novac. U suprotnom…
U suprotnom što?
Nisi me se dojmio.
Ni ti ni tvoj klinac. Koliko imaš klinaca
kojima radiš to? Koliko si ih sjebao u šest mjeseci?
A sve samo radi vlastitog užitka.
Za novac, pogledaj si facu.
Komadi zanemarena mesa na sve strane!
Rekao sam ti da se nismo ni dodirnuli! Zašto si ga doveo ovamo?
Nismo se ni dirnuli! Nismo!
Nismo se ni dirnuli, jasno?
Nije isti kao i drugi. Razumiješ li me, kopile staro?
Nekoć si bio puno nježniji prema meni, i riječima i postupcima.
I postupcima!
Evo, zaboravio si nešto.
Šupčino!
Želim pola novca.
Jesi li poludio?
Sad imamo love, možemo svašta s njom.
Ovo je sirotište.
Nisam živio ovdje, nego u internatu u susjedstvu.
Pobjegli bismo kad god smo mogli.
Išli bismo po cigarete.
Uspeli bismo se preko zida.
Bacali smo cigarete na njih.
Zašto si glumio?
Što?
Dosta!
Zašto si glumio kod Bosmana?
Daj mi malo mira, dobro?
A tvoj prijatelj?
Sin zatvorskog čuvara?
Što si radio s njim?
Kakav je bio?
Ne znam, zaboravio sam.
Čega se sjećaš?
-Jesi li došao? -Da.
I onda?
Kako je bilo?
Vidiš, nisi došao.
-Pustite me! -Gubi se, gade!
Pustite ga, ne smeta!
-Kopile! -Gubi se!
Nosi se odavde!
Gubi se odavde, govno jedno. Šupčino!
-Niste ga trebali tako udariti. -Pusti me.
Šupčina!
Da, ali nije nikoga gnjavio!
Lagao sam ti neki dan.
Lagao sam ti.
Zapravo je drolja.
Pošla bi čak i s tobom.
Ali tko?
-Tko? -Ona!
Čekao sam je.
Još uvijek.
Čekanje je u redu.
Ali neizdrživo je kad te izbace.
Bolje joj je da pazi.
Ne smije me provocirati.
Ne igra igru.
To je jasno.
-Ne igra igru. -Nemoj se vraćati.
Ostavi me!
Pusti me na miru.
Nikad nisi nikoga volio.
-Ne znaš što je ljubav. -Znam.
-Branila me. -Da.
Ne, stvar je u ostalima.
Stvar je u ostalima.
Ostali ne žele…
Što radiš?
Pusti ga na miru. Zašto ga tučeš?
Što je učinio?
Što te briga? Hajde, idemo unutra.
Mogu li te poljubiti?
Što je s tobom?
Papčino.
Što si to rekao?
Kujin sine. Nosi se, šupčino!
Kopile!
Dosta s ovime, dobro?
Čekaj, Jean. Čekaj.
Onaj murjak s dobrim poslom…
Slike, namještaj, sagovi i ostalo?
Što s njima?
Slušaj.
Naći ću ih, vratit ćemo se.
-Kamo? -U stanove.
Dosta mi je stanova, samo moramo otići.
-Idemo! -Drugi put!
Ne, sada!
Želim da pođemo.
Ali upozoravam te, u slučaju gluposti letiš van.
Nikad se više nećemo vidjeti.
Jean!
Hoćemo, jer ću učiniti sve što želiš.
Gdje ti je popis?
Ne treba nam popis.
Imam adresu. Znam je napamet.
-Kada? -Kad god.
Odmah.
Brzo.
Hajde.
Hajde, budi brz.
Brzo.
Jean?
Nije ovdje.
Mislim da je ovo tvoje.
Bilo je na kauču.
Izvoli.
Čekaj.
Možeš mu ovo vratiti.
Njegovo je.
Reci mu da mu se ne isplati vraćati se.
Hoćeš li mu to reći?
Glupo je jer sam imao kovčeg pun haljina.
Bacio sam ih.
Mogla si ih nositi.
Kasniš.
Hajde, požuri se.
Već smo za stolom.
Sestra ti se vratila, ako nisi primijetio.
Ja sam to stavio ovdje.
Navratila je policija.
Doći će opet.
Vjerojatno su to fotokopirali.
Inače nam ne bi vratili.
I onda?
Odakle ti ta odjeća?
Zdravo.
I ti si došao ovamo?
Znaš, ovo mi nije posao.
Ali zašto ne bih pomogao?
Jučer navečer,
mislio sam da ćeš navratiti.
Ali nisi došao.
Pitao sam se gdje si.
Izgledaš vrlo smireno.
Što se događa?
Apsolutno ništa.
Otišao sam do tebe.
Trenutačno ne živim ondje.
Kad smo se vidjeli…
Postoje stvari koje moraš napraviti da bi poslije mogao žaliti
i biti bijesan na sebe.
Bicikl mi je i dalje vani?
Onaj ondje…
Rekao je da ga ne smijete provocirati.
Da. Neće otići daleko.
Da, to mi je rekao.
Hajde.
Ovdje dolje je lijepo i mirno.
Ostani ovdje koliko želiš.
Dat ću ti ga.
Ne dajem ga bilo kome.
Gledaj
kako spava.
Leži na trbuhu.
Možeš ga uzeti,
ali pokušaj ga ne probuditi.
Dobro spava.
Slušaj.
Slušaj mu disanje.
Hajde…
Hajde, uzmi ga.
Uzmi ga.
Ali nježno. Najvažnije od svega,
nemoj ga probuditi.
Potreban mu je san.
Više ne zna kako spavati bez tableta.
Hajde.
Uđi, hajde.
Samo naprijed.
Ali ne.
Neću gledati.
Hajde, kreni.
Hajde.
Prijevod titlova: Vedran Pavlić