Jag fick höra...
att många världar har övertagits av Odjuret och hans armé, Slaktarna.
Jag fick också höra...
att Odjuret skulle komma till vår värld, Krull...
med sitt svarta fort.
Röken av brinnande byar skulle skymma himlen...
och de döendes rop eka mellan bergen.
Men vad jag inte vet...
är om profetian ska besannas.
Om flickan med det forntida namnet ska bli drottning,
välja sin kung, och med honom styra vår värld...
och om deras son ska styra hela galaxen.
Far!
Colwyn borde varit här nu.
Han kanske färdas genom skogen och över bergen.
Alla bergspass och vägar kontrolleras av Slaktarna.
Han kanske inte släpps igenom.
Det passar väl dig?
Mina män är på väg.
Varför ska vi alliera oss med våra fiender?
Inkräktarna förstör vår värld.
Vi måste ha allierade.
Vi måste enas för att ha nån chans.
Jag kan sluta en pakt med kung Turold.
Du behöver inte gifta dig med hans son.
Annars kan vi inte säkra alliansen.
Giftermålet är mitt val.
Vem som helst, men inte Turolds son.
Colwyn är en duktig slagskämpe.
Slagskämpar är dåliga makar.
Kanske.
Ryttare på ingång!
Öppna porten!
Vi skickade 20 män.
Vi förlorade 300 män på vägen.
Bröllopet var inte min idé, Turold.
Inte min heller, Eirig.
Jag och er dotter gjorde det. Så får det bli.
Så du skulle leda din och min armé mot Slaktarna?
Jag slåss med vad jag har...
tills jag vunnit eller är död.
Jag har gjort ett bra val.
Jag med.
Var resan jobbig?
Men nödvändig.
- Det kanske redan är för sent. - Nej.
Kommer ceremonin hållas här?
I kväll när månen visar sig.
Min far säger att bra slagskämpar är dåliga makar.
- Det beror på. - På vad?
Om du förväntar dig att din man...
ska lyda minsta vink.
Skulle du inte lyda mig?
Naturligtvis inte. Du är en krigare.
Mitt kungarike upphör nu att existera.
Även mitt.
Vårt rike är ett, regerat av våra barn.
Överenskommet.
Vattnet släcker elden.
Den återuppstår endast i handen på min blivande hustru.
Elden föds ur vattnet.
Jag ger den bara till min blivande man.
Tag elden ur min hand.
Slaktarna!
- Vi kämpar ihop. - Nej, finns det nån säker väg ut?
En underjordisk gång.
Min plats är hos dig.
- Älskar du mig? - Så klart.
Gå då.
Skynda dig tillbaka.
Ställ er utmed sidorna!
Ta svärdet!
Här!
Colwyn!
Lyssa!
Colwyn!
Far!
Lyssa!
Hon lever.
Var är hon?
Stilla!
Var?
Utom räckhåll för dig.
Vem är du?
Ynyr.
Den gamle.
Inte så gammal.
Du har kommit ner från Granitbergen.
Jag behövs här.
Far!
Du har inte tid att sörja.
Du har inte förlorat både far och brud på samma dag.
Och jag blev inte kung heller!
Jag är utan rike.
Ditt rike kan bli större än du tror.
Du kan få det.
Jag sökte en kung...
men fann en pojke.
Och Lyssa?
Hon är fånge i det svarta fortet.
Kan du ta mig dit?
Du behöver hjälp.
Den hittar jag på vägen.
Du ställs inte bara öga mot öga med Slaktarna...
utan även med Odjuret, deras ledare.
Han kan dödas.
Kanske.
Ingen som sett honom har överlevt.
Du behöver mer än män och svärd.
Du behöver Glaivens makt.
Glaiven är bara en gammal symbol.
Den finns inte.
Den finns, där uppe.
I en grotta på toppen.
Utan Glaiven når du aldrig Lyssa.
Jag behöver vapen, ingen symbol.
En gång var Glaiven ett mäktigt vapen.
Det kan den bli igen.
Men bara i händerna på rätt man.
Bara den rätte mannen kan återfinna Glaiven.
Är jag rätt man?
Om jag det visste.
Jag kan inte följa med.
Oroa dig inte. Finns den, hittar jag den.
Kommer du inte tillbaka med den...
kommer du inte tillbaka alls.
Du har förts hit för ett giftermål.
Jag ska bli din kung.
Använd den inte förrän du måste.
- Hur vet jag det? - Det vet du.
Led mig till fortet, så sker det snart.
Det är inte så enkelt.
Vid varje soluppgång flyttas fortet.
Ibland ligger det i bergen, ibland i öknen...
och ibland i havet.
Aldrig på samma ställe.
Du sa ju att du visste var det låg!
Det finns andra kungliga dygder än mod.
Artighet är en av dem.
Förlåt.
Tanken på att Lyssa är där...
Jag har också varit ung...
en gång.
Jag älskade också.
Men du kommer ha...
mer tur än mig.
Jag sa att jag visste hur man hittar fortet.
Man måste söka den blinde siarens uppenbarelse.
Ingen vet ju var han finns!
Jag vet. Det är en dagsresa härifrån.
Hjälp, jag drunknar!
Det kunde ha varit kvicksand!
Jag kunde ha sjunkit medan ni stod där och gapade!
Var är jag?
I skogen nära Granitbergen.
Sablar! Tusentals mil ur kurs.
Jag var stressad.
Vi var oense om en krusbärspaj.
Han lämnade den på fönsterblecket.
- Vad trodde han? - Att han skulle äta den kanske.
Du är så oförskämd att jag ska förvandla dig till en fladdermus.
Att hänga upp och ner kanske lär dig en läxa.
Bergsfolket kan inte skada andra.
Det får vi allt se, gamle man!
Nej, det där var kolareceptet.
Du får bli en gås istället.
Fet och ful.
Jättefet och jätteful.
Nu ser du vad jag kunde ha gjort om jag vore hämndlysten.
Lämna mig i fred nu.
Kära nån. Få se nu...
Skogen är inte säker. Följ med oss!
Skulle jag följa med er? Vet du vem jag är?
Nej.
Jag är den magnifike Ergo. Kort men betydelsefull.
Målinriktad med stora visioner.
Jag reser inte med bönder och tiggare. Adjö.
Vänta på mig!
Jag har nåt viktigt att göra åt det här hållet.
Vadå?
Överleva.
Du får gå vart du vill inom dessa väggar.
Härifrån ska du styra den här världen och många andra.
Du undkommer mig inte. Du ska bli min drottning.
Kunde du inte valt nån lättare väg?
Vi sparar en halv resdag så här.
Rånare.
Det vet vi inte än.
Såna fulingar måste vara rånare.
Ingen fara. Jag förvandlar dem till grisar.
Ni är omringade av 100 män.
Det räcker inte!
Titta här, en slagskämpe!
Ni är inte fler än 90.
Vi dödar dem, så är det gjort.
Knäpp igen! Jag dödar ingen utan orsak.
Inte jag heller. Var tacksam för det.
Ni är förrymda fångar.
Allihop. Slavar, banditer, slagskämpar och bråkstakar.
Desperata.
- Mer än nånsin. - Bra.
Precis såna män behöver jag.
Jaså?
De lyder ingen annan än mig...
och jag lyder ingen alls.
Skulle du lyda en kung?
Det är fullt med dårar som påstår sig vara kungar.
Skulle du följa en kung till det svarta fortet?
Nu vet jag att du är en dåre.
Skulle inte följa min egen far dit.
- Om han hittar dit! - Han är inte så dum.
Är det dumt att försvara världen? Att slåss för hem och familj?
Om inkräktarna tar över blir vi alla slavar.
Mycket ädelt, men vi slåss för vinst.
- Fattar du? - Er vinst är frihet och berömmelse.
Frihet har vi redan.
Berömmelse har inget värde.
Den går inte att räkna,
inte att äta...
och inte att ta på.
Det stämmer.
Men era söner skulle få ärva friheten och berömmelsen.
Hur visste du att jag har barn?
Tar Slaktarna över Krull, blir dina söner slavar för evigt.
Jag har inga söner, men jag är med ändå.
Pojken är bättre än er.
Bara kungen och marskalken har nycklarna till handbojorna.
- Du ser inte ut som nån marskalk. - Nej.
Du har rätt ålder för att vara Turolds son.
Exakt ålder.
Jag håller på att bli gammal. Hjärnan skrumpnar.
Ni nio motsvarar en hel armé.
Lyckas vi, går de fria. I annat fall dör jag med dem.
Ni hörde! Vi är en armé!
Utan lön.
Nåt problem?
Får man inte tala med sig själv utan att bli avbruten?
Då sticker vi!
Krusbär!
Ergo!
Ynyr, hjälp!
Det var en fruktansvärd typ där borta!
Där borta var det en med bara ett öga.
- Ett öga? - En Cyklop.
Han kastade ett spjut mot mig.
I så fall hade du varit död. Han siktade på en Slaktare.
Det ligger gammalt groll mellan dem sen länge.
Hans förfäder bodde i en värld inte långt ifrån Krull.
De hade...
två ögon, som alla andra.
De gjorde en överenskommelse med Odjuret, Slaktarnas ledare.
De offrade ett av sina ögon i utbyte mot gåvan...
att kunna se in i framtiden. Men de blev lurade.
Den enda framtid de kan se...
är dagen de ska dö.
De är sorgsna, ensamma varelser som från födseln vet...
när de ska dö.
Det hade varit min tur i dag, om inte han varit här.
Vi tre fortsätter. Resten stannar här.
Vi fyra fortsätter. Jag stannar inte med de här banditerna!
Okej, vi fyra.
Han leder oss mot en stor sten.
Han har ett russin till hjärna.
En gammal vän!
Vilka dårar!
Vi letar efter det svarta fortet.
En sån begäran avslås. Vem letar?
Den nye kungen.
Med gammal röst?
Känner du igen rösten?
Ja, min vän.
Vi letar efter...
Jag ska söka efter fortet.
- Några karameller? - Nej.
- Sega råttor? - Nej.
Vad är det för fel på dig? Pojkar har alltid godis.
Jag har en kanelbiskvi.
Vi delar väl lika?
Jag är den magnifike Ergo.
Kort men betydelsefull. Målinriktad med stora visioner.
Imponerande.
Det hoppas jag.
Jag heter Titch.
Inte så imponerande, men passande.
Svarta fortet.
Var är det?
Gick det bra?
Ja.
Odjuret gillar inte att nyfikna siare lägger näsan i blöt.
Är hans makt för stor för dig?
Ja, här. Men det finns en plats dit hans makt inte når.
Smaragdtemplet.
Där kan han inte hindra min uppenbarelse.
Följer ni med oss dit?
Det ligger i träsket, en förrädisk plats.
Det är viktigt.
Templet ligger mitt i träsket där tre träd växt ihop.
Hur kan nåt växa där? Det luktar lik.
Död och makt hör ihop.
Det låter inget vidare.
Titta här.
Resans förtjänst.
Värda en förmögenhet.
För nån som är närsynt kanske.
Vad?
De var smaragder.
Ja, säkert.
De var det, jag svär!
Gråsten och en gravsten är allt den här resan ger.
Slaktarna!
- I sjön! - Ta skydd!
Ner
Dit bort!
Colwyn!
Dit bort!
Det är andra gången du räddar mitt liv.
- Ergo. - Den magnifike.
Heter han inte nåt?
Han heter Rell.
Han besöker siaren ibland. Han säger inte så mycket.
Förutom när han är sarkastisk mot de som vill bli vän med honom.
Eller när han driver med sina gamla vänner.
Skoja inte om mitt namn. Långa personer kan ha korta namn...
men korta vill ha långa, för att verka viktigare.
Dina handlingar gör dig viktig. Jag såg dig rädda pojken.
Det är sånt vänner är till för.
Precis.
Ni har följt oss länge.
Från början. När jag hörde att den gamle kommit ner från bergen...
visste jag att tiden var inne.
Kom med oss. Alla vill ha sällskap.
Ja.
Alla.
Ditåt.
Jag önskar att jag kunde sticka ifrån det här dystra stället.
Men min största önskan vore att få sitta i en krusbärspaj...
stor som ett berg.
Nej, stor som ett hus skulle räcka.
Jag vill ha en hundvalp.
Bara en? Varför inte 100 när du ändå håller på?
En räcker.
Vilken korkad önskan. Rell, vad önskar du?
Att inte veta.
Nej!
- Nennog! - Hjälp!
Hjälp honom!
Marken sjunker!
Det är Odjurets verk.
Ta tag i varandra!
Ta hans hand!
Håll i!
Räck ut yxan!
Dra!
Jag glider!
Dra!
Menno!
Dra upp mig!
Menno, ligg still!
Stilla!
Dra!
Menno!
Är det du, Titch?
- Är det långt till templet? - Nej.
Stanna, se till att ingen förföljer oss.
- Jag stannar. - Var försiktig.
Tack.
Jag hjälper siaren. Gå i förväg, Titch.
Tack, broder.
Jag hjälper honom, gå med Titch.
- Hitåt? - Nej.
Är du säker?
Jag känner igen trädet.
Jag känner igen mig nu.
Där är träden.
Den som söker svaret måste leda mig.
Inga andra får gå dit.
Här har du ditt svar.
Odjuret har många vapen. Det här var ett.
Kameleonten.
Hur visste du?
Jag såg siarens kropp i kvicksanden.
Han gav sitt liv för oss.
Han var min familj.
Vi är din familj nu.
Hur ska vi nu hitta fortet?
Jag vet nån som kan hjälpa oss.
Vem?
Den Svarta änkan.
Ingen som sökt hennes hjälp har kommit tillbaka.
- Hon kan mycket. - Ja, döda.
Inte mig, för jag känner hennes namn.
Hon heter Döden.
Hon hade en gång ett forntida och betydelsefullt namn.
Vi riskerar alla våra liv här och min risk är inte större än er.
Jag måste försöka.
Var är mina papper?
Tusan också, jag måste bli lite ordentligare.
Var är Ergo?
Han är snart tillbaka.
Härifrån går jag ensam.
- Jag följer med. - Nej.
Om två går, dödar hon säkert oss båda.
Ensam kan jag ha en chans.
Vi har alla vårt öde.
Alla har vi vårt öde.
Är jag inte tillbaka i gryningen...
vet ni mitt.
Vi stannar här.
Det var en korkad önskning.
Vi har ingen mat och ingen orkar jaga.
- Hej, Kegan. - Hej.
Bor inte en av dina fruar här i närheten?
Lona. Nej, hon flyttade.
Hur många fruar har han?
Runt sju eller åtta.
Han är affärsresande.
Reser många mil.
Merith.
Hon bor i en by nära de stora träden.
Lagar hon mat?
Det är inte hennes starka sida.
Hon behöver bara ta hit råvarorna. Den magnifike tror att han kan laga mat.
Det får vi se.
Det finns mer mat.
- Jaha? - Vadå, jaha?
Vem är flickan?
Hennes by blev nerbränd, så hon får bo hos mig.
Tittar du igen kastar jag ut henne!
Merith, min kära.
Hon är inget jämfört med dig.
Hon är inte ens söt.
Min blomma, "trogen" är mitt andra namn.
Du måste äta nåt.
Jag är inte hungrig.
För min skull.
Tack.
Vad är det?
Du valde ett futtigt kungarike på en ynklig planet.
Och kärlek.
Kärleken är flyktig.
Makten är evig.
Som min makt.
Den kan bli din.
Jag vill inte ha den.
Låt dig inte skrämmas av mitt yttre.
Lyssa.
Jag kan se ut hur jag vill. Hur du vill.
Du har ingen kärlek.
Och det tror du din kungapojke har?
Jag har inte haft nån sen min älskade försvann.
En lögn!
Jag är också långt ifrån min älskade.
Han bedrar dig.
Håll om mig för en natt.
Han gör det inte.
Jag kan inte vara otrogen.
Då dör han.
Låt mig ta hand om dig.
Nej, ingen tar hand om henne.
Så du vill inte?
Jag kan inte.
Min order var att få honom otrogen eller döda honom.
Han är min herre. Klorna var en hårsmån från din hals.
Jag kunde ha dödat dig direkt.
Men jag blev förälskad i dig.
Det är du som är bedragen.
Makten är flyktig, kärleken evig.
Glöm mig inte.
Om du går med på att bli min drottning...
stoppar jag Slaktarnas attack.
Du kan stoppa dödandet och bränderna.
För varje timme du väntar dör oskyldiga människor.
Tänk på det.
Skynda dig, Colwyn.
Jag söker Änkan!
Den som kommer in dör.
Lyssa!
Vem ropar det namnet?
Jag, Ynyr!
Tiden går.
Lyssa.
Det var länge sen jag hörde det.
Det var länge sen jag sa det.
Mitt ansikte var lika vackert som mitt namn.
Jag älskade dig av hela mitt hjärta.
Men du stannade inte hos mig.
- Allt ansvar, plikter... - Ärelystnad.
Du fick en son.
Vi fick en son.
Varför sa du inget?
Var är han?
Jag dödade honom vid födseln.
Det här är mitt straff.
Min son?
Jag kunde inte döda dig, så min ilska gick ut över honom.
Du förlåter mig väl aldrig.
Jag förlåter inte mig själv. Dig har jag redan förlåtit.
Man kan aldrig förlåta den som har dödat ens son.
Om inte...
skulle jag kunna se dig som du såg ut då?
Och jag ser mig genom dina ögon.
Hur kunde jag lämna dig?
Visionen är din gåva till mig.
Och din vision blir din gåva till mig.
- Vad söker du? - Det svarta fortet.
I morgon...
är det i Järnöknen.
Men du kommer aldrig härifrån.
Ingen har klarat sig ur nätet.
En ung flicka hålls fången i fortet.
Hon bär ditt namn.
En ung man söker henne.
Lika ung som jag...
när vi möttes.
När vi älskade.
Det ligger utanför min makt.
Timglaset vänds bara en gång.
Det är nätets lag.
Då möter hon ditt öde. Hon dör, blir gammal och ensam.
Hon dör på en dunkel plats. Världen blir en dunkel plats.
Det här är mitt livs sand.
Ta den, så kan spindeln inte skada dig.
När sanden tar slut, dör du.
Och ditt liv?
Jag ger det till flickan med mitt namn.
Jag kan inte stoppa sanden.
Man kan inte stoppa tiden.
Gå nu.
Rädda den andra Lyssa.
Vid soluppgången...
kommer fortet att vara...
i Järnöknen.
Det finns där i ett dygn.
Ni måste dit.
Ja, och du också.
Nej.
Min...
tid är förbi.
Använd kraften klokt.
Slösa inte bort den.
Jag har lärt mig av dig. Oroa dig inte.
Vi begraver honom här.
Järnöknen ligger 500 mil härifrån.
Eldmärrar.
Eldmärrar kan färdas 500 mil på en dag.
Vi hinner om vi skyndar oss.
Led in dem här!
Den gråa är ledaren!
Lugn och fin!
Skynda på att sadla de andra!
Stå still, ditt odjur!
Ta hand om honom.
- Varför följer inte han med? - Han ska dö.
Om han ändå ska dö, kan han väl följa med?
Han stannar här för att acceptera sitt öde.
Motsätter han sig det, får han lida.
Jag stannar här.
Är tiden ute?
Du har gjort tillräckligt. Stanna här.
Alla har sitt öde.
Jag rider med dig.
Jag stannar här.
Vår tid var kort.
Håll i dig!
Där är det!
Bara en dåre skulle vilja stå så här nära.
Vi ska ännu närmare.
Fort, det är snart skymning.
Vi måste in före den dubbla soluppgången.
Undan!
Jag hade fel.
Resan var värd besväret.
Avsluta den.
- Vi går till anfall! - Vänta!
De skjuter oss direkt.
Colwyn. Titta där.
Följ honom!
Ta hand om pojken!
Blockera med yxan!
Det går inte.
Rör på er!
Vilket håll?
Se upp!
- Det här var min sista resa. - Vi tar dig härifrån.
Jag stannar här.
Fortsätt.
Jag tappar honom!
Kasta ner ett rep!
Slaktarna!
Jag går ner.
Tillbaka!
Vi kan inte göra nåt!
Härifrån går jag ensam.
Vart? Det finns ingen ingång.
Det finns ett sätt.
Vi måste hitta de andra.
De har stannat.
Låt den vara!
Inte här, hans kraft är för stor.
Ni måste slåss nån annanstans.
Utan Glaiven kan jag inte bekämpa honom.
Det är inte den, det är du.
Nej, det är vi.
Han kan inte vinna över oss.
Den återuppstår endast i handen på min blivande hustru.
Jag ger den bara till min blivande man.
Tag elden ur min hand.
Vi måste hitta de andra.
Jag lämnar dig inte, Ergo.
Här borta!
Det är Ergo, han kanske lever än.
Vi sticker.
Han gav sitt liv för oss.
Vi kan inte lämna honom om han är vid liv.
Vi tar dig härifrån.
Undan!
Hjälp dem ner!
Han repar sig.
- Är du hans drottning? - Ja.
- Då har vi vunnit. - Ja.
Jag borde ha hållit mig till hundvalpar.
Jag tror...
det är dags att låsa upp handbojorna.
Jag behåller dem som ett minne.
Nyckeln är din.
Bara kungen och hans marskalk får bära nyckeln.
Precis.
En flicka med ett forntida namn ska bli drottning,
välja sin kung, och med honom styra vår värld...
och deras son ska styra hela galaxen.
Översättning av SOFTITLER