Vent! Han er ikke død! Han er ikke død, jo!
Kom igjen! Vi stikker nå!
- Frank! - Dra!
Kom igjen, Frank.
Herregud! La oss komme oss ut!
Frank! Frank!
Hei! Kom tilbake! Kom tilbake, for faen!
På denne gledens dag står ett alvorlig spørsmål,
ett dystert spørsmål står igjen.
Er alle kommet tilbake?
Fremdeles kan vi telle 2500 savnede amerikanske soldater.
Er noen av dem fremdeles i fangenskap?
For familiene til disse mennene vil vietnamkrigen aldri ta slutt
før dette spørsmålet er besvart.
Vi venter på at den første krigsfangen skal komme ut av flyet,
hele Amerika venter, og særlig familien hans.
Vi vil få øye på disse heltene om et øyeblikk.
Vi venter nå på... på denne minneverdige dagen,
stanset krigen offisielt for dem, den 7. mars 1973.
Den første kommer ut nå.
Han ser tynn ut,
men etter hans opplevelser, ser han godt ut.
Han ser sikkert enda bedre ut for familien.
Han går dem imøte nå.
Vi venter på at de andre skal komme.
Og der ser vi den offisielle gjenforeningen, krigen er over nå.
For andre amerikanske familier vil ventingen fortsette
inntil de finner ut mer om deres savnede sønner.
Pappa.
Jeg er redd. Kan jeg sove hos dere i natt?
Oberst Rhodes, jeg sympatiserer, men hva kan vi gjøre?
Jeg trenger ikke sympati. Hjelp meg med å finne sønnen min.
- Det er ikke noe jeg kan gjøre. - Hør her.
2500 menn er fremdeles savnet.
400 amerikanere er blitt sett i fangenskap.
Jeg kjenner til tallene. Jeg kan ikke gjøre noe.
Det var alt jeg hørte i Washington.
Ingen kunne gjøre noe. Derfor dro jeg hit.
Du hørte ikke dette fra meg,
men folk i Bangkok sier de har sett krigsfanger i Laos.
Jeg kan sette deg i kontakt med dem.
Jeg tror sønnen min holdes i Laos, men jeg må ha bevis.
Få sønnen min til å signere baksiden av bildet.
Få ham til å skrive navnet sitt der, ok?
For å få navnet til sønnen din her, vil jeg ha masse penger.
Ja, ok.
Hei, du. Du, se her.
Ja.
Nei.
Ok.
Du verden, der er den detektiv-obersten igjen.
- Senator. - Hallo.
- Står til? Hyggelig å treffes. - Like måte.
Vi har dessverre ikke tid i dag,
men ring meg på kontoret, så kan vi snakkes. Takk.
Beklager.
Jeg er glad for at du kom. Jeg kan ikke hjelpe deg med sønnen.
Jeg prøver å finne mat til disse flyktningene.
Snakk med den fyren ved gjerdet, han kan hjelpe. Lykke til.
Takk skal du ha.
Det er gutten din. Han holdes fange i en leir i Laos. Jeg smuglet det ut.
Jeg vet at sønnen min er i Nord-Laos,
men jeg må vite hvor.
Jeg trenger rekognosering i området.
Det er vanskelig, men jeg kan dra til Laos. Nord-Vietnam til og med.
Jeg har vært der før. Jeg har kontaktene.
Det vil koste mye å finne sønnen din.
- Don, hei. - Hvordan går det, Jason?
Bra. Hva har du med?
Hvis de finner ut om dette,
blir jeg pensjonert slik du ble pensjonert.
Ja, ok.
Noen kunne vel kalle det forræderi.
Nei, takk.
Det er en fangeleir i Laos.
Se på grøftene.
Der er beviset, Jason. Der er beviset, én, én, én.
Gå og hent gutten din.
Ok, hvor var jeg?
Blaster, fortell om den gangen du nesten ble tatt av en kjempebølge.
Jeg må ha fortalt den tusen ganger før.
Jeg husker ikke hva jeg løy om sist gang.
Det gjør ikke noe. Den er fremdeles super.
Ok, ok.
Som dere vet, bølgene på nordstranda kan vokse fort.
Du er der ute og har det gøy - så skjer det!
En livstruende situasjon.
- Og så? - Ja, hva skjedde?
Dette bildet ble tatt like ved stedet Frank holdes fanget.
Frank er ikke på bildet, men de to er amerikanere.
De er for høye. Gjennomsnittshøyden på en mann i Vietnam er 160 cm.
- De to er amerikanere. - Skal det være Frank?
Det er Frank. Jeg har kjøpt for mange feil de siste ti årene.
Det er helt klart Frank.
Han har vært krigsfange i ti år i det møkkahølet?
Hør, Frank lever, Stanley.
Skjønner du? Min sønn lever. Se her.
Et bilde fra stor høyde tatt fra en SR-71.
Se nøye.
Se på grøftene.
De tre linjene der.
Én, én, én.
Det er den gamle koden til laget.
Første bataljon, ellevte infanteri- tropp, Rekognosering Arizona. Ja?
- Her? - Akkurat der, ja!
Mr. Rhodes, det er tre streker i bakken, kan være hva som helst.
Du vet at det ikke er det, ikke sant?
Det er en beskjed fra sønnen min.
Det vet du.
Hallo.
Hei.
- Mrs. Wilkes? - Ja, det stemmer.
Jeg heter Jason Rhodes, jeg ringte i morges.
Jeg vet hvem du er.
Hør, mannen min vil ikke snakke med deg.
- Han sa noe annet i morges. - Ikke nå.
Gjør meg en tjeneste: Gå din vei.
- Ikke før jeg har snakket med ham. - Du har ingen rett til å være her.
Det har tatt meg ti år å få krigen ut av hodet hans.
Ser ikke sånn ut.
Det var veldig dypt.
Hvor var du alle de dagene han stirret i veggen?
- Hei, Wilkes! - Pokker ta deg!
Hvorfor sender du kona? Har du ikke mot nok til å snakke med meg?
- La ham være. - Sønnen min trenger deg.
Vær mann nok til å se på bildene og høre på oss.
- Ikke gjør det. - Wilkesy.
Jeg tar meg av det.
Jeg liker ikke metoden din, men jeg gjør det på grunn av Frank.
- Blaster. - Wilkesy.
- Hvorfor holdt du ikke kontakten? - Vet ikke. Hvorfor gjorde ikke du?
Jeg vet ikke. Sprøtt, ikke sant?
Hvordan fant han deg?
Vet ikke. Lette og fant. Og vi fant deg.
- Takk, Blaster. - Godt å se deg igjen.
Det er leirer over hele Nord-Laos.
Og helikoptere vi etterlot. Vi bruker dem inn i leiren.
De er i bruk hele tiden, så de burde være i god stand.
Unnskyld meg.
Skal du ut?
- Litt tidlig, er det ikke? - Vel, jeg må rekke "happy hour".
Vil du bli med?
- Nei, jeg blir hjemme i kveld. - Du fleiper.
- Hva skal det bety? - Det betyr "du fleiper".
- Jeg har ikke lyst til å gå ut. - Det har du aldri.
- Bare sitt. Han gjør aldri noe. - Det er ikke sant.
Hver kveld ser han i teleskopet sitt og hører på det mølet.
"Mølet" er tilfeldigvis Gershwin.
Spiller ingen rolle. Det er som jeg ikke er her.
Det er som ingenting er her. Han er en skilpadde, gjemt i skallet sitt.
Se på ham. Han har ikke tatt av seg solbrillene på seks år.
Vel, jeg...
Jeg har gitt opp å skjønne meg på ham.
Kanskje du kunne ta ham tilbake til Vietnam.
Han bryr seg jo ikke om noe her.
Hyggelig å hilse på deg, oberst.
Hyggelig.
Hvis han dro, hvor mye ville han få?
Ikke noe i dollar.
Jeg har ikke fløyet helikopter på lenge.
Jeg ville vel gjøre kål på noen.
Det er mye uoppgjort der, major Johnson.
Ikke for meg.
Er dette Flying Cross-medaljen?
- Ja. - Hvordan vant du den?
- Jeg trakk en Thud-pilot ut av Laos. - Det må ha vært noe mer.
Ikke egentlig.
Fortell, jeg vil gjerne høre.
Jeg fikk ham ut etter at en rekke gode menn gikk i bakken.
Det var en helsikes dag.
Vi hadde allerede mistet en fin fyr kalt Hendricks.
Et par F-4-piloter, til og med Sandy Lolitte.
- Jeg mistet mange gode venner. - Hvor mange?
Husker ikke, det virket som samtlige.
Du mistet elleve menn og ni fartøy.
Du ble skutt ned og tilbød deg å dra tilbake. Hvorfor?
- Hvis du vet alt det, si det du. - Hvorfor?
- Det var jobben min. - Hvorfor?
Vi måtte. Vi kunne ikke la en god mann dø forgjeves.
Det er nettopp derfor vi drar tilbake nå.
Vent litt. Slapp av!
Du kan ikke gi meg skyldfølelse sånn!
Beklager, svaret er nei.
Hva vil du ha av meg?
Jeg driver halve sykehuset her, oberst. Jeg har et godt liv.
Jeg skal til Bermuda neste uke, ikke til en fantasikrig.
Jeg kan ikke redde verden, oberst.
Hvil, major.
- MacGregor Oil. - Mr. MacGregor, takk.
- Mr. MacGregors kontor. - Er han inne? Det er Jason Rhodes.
Hold linjen, er du snill.
- Jason, hvordan går det? - Det går.
- Hvor mange? - Tre.
- Et par sa nei. En av pilotene.
- Klarer du det med to? - Jeg gjør det med én om det trengs.
- Jeg kan ikke snu nå. - Kan jeg gjøre noe mer?
Bare la pengene strømme. Jeg skal få tak i guttene våre.
Hva med Sailor?
Jeg sporet ham til Houston, jeg er på vei dit.
Forresten, tro-kopi-fangeleiren er ferdig.
- Flott. - Vi snakkes.
Ok, vi snakkes.
Slapp av. Han kan ikke se deg. Det er et to-veis-speil.
Din venn Sailor brukte flammekaster på en lokal motorsykkeltøffing.
Han holdes under vitneprogrammet.
Tullingen ankom med en granat rundt halsen.
Spør du meg, er han ikke helt ferdigbakt.
Det var ikke lett å finne deg.
Du har reist over hele Statene.
Jeg vet mye om deg fra brevene til Frank.
Han sa at du var den beste i gruppen.
Hva pokker skjedde med deg?
Jeg har kommet så langt nå. Jeg får energi fra luften.
Jeg snakker med isbjørner, holder samtaler med paramecium.
Jeg knuller atomavfall.
Pokker.
Dere vil bruke ekte granater og sånt.
- De tok fra meg mine. - Hør, drittsekk:
Dette er ikke en sløv motorsykkeramps syre-trip
Dette er en detaljert militæroperasjon.
Hør. Frank var den beste i hvilken som helst gruppe.
Jeg har nok hjerneceller til å huske det.
Du må gi meg en sjanse.
Wilkesy. Se.
Kom igjen.
Sailor?
- Kamerat! - Blaster.
- Du er deg selv lik. - Mester Wilkes, hvordan har du det?
- Hva skjedde med granatene dine? - Brukt på en nødklystér!
Kanskje det er noe som er uoppgjort.
Dessuten ville han ikke vare ti minutter der uten meg.
Ja, se hva som skjedde med meg etter at du dro.
Ok, ombord.
Nord for Galveston, Texas 1983
Her er vi. En tro kopi av fangeleiren.
- Hvem bygde dette? - Faren til MacGregor.
Legg utstyret deres i teltet.
Vi møtes her om en time til middag.
Mr. Ky, middag om en time. Takk.
Mr. Scott, hvil.
Hvem pokker er det?
- God kveld. - Hei.
- Står til? - Mr. Ky, server når du er klar.
Takk.
- God kveld. - Som dere var.
Siden militærprosedyre ikke er praktisk her, ser vi bort fra det.
Herrer, dette er Kevin Scott.
Han kan de siste våpentyper og taktisk trening.
Og dette er Mr. Ky. Vi spiser bare vietnamesisk mat fra nå av.
Vi skal ikke trampe gjennom jungelen og lukte som amerikanere.
Spørsmål?
- Bra. - Hvor lenge var du der?
Jeg var ikke der. For ung.
Blir han med oss?
- Han var i Rekog. Marine. - Var?
Jeg ble utvist etter å ha slått en radiooperatør som sovnet på post.
Dere engster dere over at jeg ikke har kamperfaring. Det er begrunnet.
Det kan ikke bevises at jeg ikke vil svikte i kamp.
Men det motsatte kan ikke bevises heller.
Det blir mye moro med denne.
Herrer.
Takk for at dere kom.
Jeg visste at dere ville komme, for dere har det som skal til.
Det er litt rustent, men dere har det fremdeles.
Det er et bånd mellom dere,
like sterkt som båndet mellom meg og min sønn.
Ikke noe bånd er sterkere enn mellom menn som har sett døden i kamp.
Dere har sterk lojalitet
fordi dere blir sett på som skurker på grunn av Vietnam.
Vet dere hvorfor?
Fordi dere tapte.
Og i dette landet
er det som å gå konkurs, fallitt.
De vil glemme alt om dere.
Dere kostet for mye, og skapte ingen fortjeneste.
Derfor vil de ikke bringe vennene deres hjem, ingen tjener på det.
Dere og jeg vet at saldoen er negativ fremdeles.
Og politikerne vet det, ?g.
De samme politikerne som aldri mistet en sønn i Vietnam, ikke én.
De sier de har forhandlet i ti år. Vel...
Motparten kjøper ikke.
Mens politikerne sitter på ræva,
vil jeg spørre dere om å sette deres i gir. Igjen.
Fordi, mine herrer,
vi er det eneste håpet til krigsfangene.
Så vi skal tilbake dit.
Og denne gangen...
... kan ingen benekte at det vi gjør er rett.
Ned!
Alle er døde.
Ikke helt, sir.
Hogg, oberst!
Hogg, oberst! Hogg.
Kom igjen. Opp med farta!
Faens hallik!
Hogg, Blaster.
Blaster! Kom igjen nå!
Sånn, ja! Ok!
Ok. Kom igjen! Kom igjen, gutt!
- Kom igjen, Sailor! - Din feiting!
Hogg, Sailor, hogg!
- Hogg, rekrutt. - Ok, kom igjen!
- Hogg, Sailor. - Ja! Hogg!
Hva gjør du?
Du gir deg aldri, gutt! Ikke når det gjelder!
Ok, herrer, det holder.
Å, pokker! Faen!
Litt for mye av det sivile liv! Kom igjen!
- Trekk sammen. - Pokker.
Ok, løp, fort!
Fin skyting, oberst. Blaster, ned med albuen.
Ja, ja.
Sailor, slutt å spre. Forsiktig med skytsen.
Du har ikke truffet drapssonen.
Disse hendene er for flygning.
Si det til fienden når han blåser hodet ditt av. Drep fienden.
Hei, slapp av, mister.
Drep fienden selv, drittsekk.
- Jeg kunne vise deg et par ting. - Prøv om du kan, gutt.
Scott, kan vi snakke?
Dette er veteraner. De kan ikke bli behandlet som rekrutter.
- Men, sir, de... - Du må fortjene respekten.
Ja, sir.
Wilkesy er skikkelig klaustrofobisk.
Han var tunnellrotta i gruppa.
Han sjekket en tunnell for våpenlager.
Viste seg at det var noen der.
Han stikker ned begge to i mørket.
En granat eksploderer og han sitter fast til vi får gravd ham ut.
Wilkes tenner en fyrstikk for å se om han kan flytte på likene.
Viser seg at det var en kvinne og ungen hennes.
Drept på flekken.
Jøss.
Wilkes mister fatningen. Vi hører skrikene hans,
men alt han kan gjøre er å bli hos likene inntil vi graver ham ut.
Du kryper inn under synslinja.
Stormer fram, og får ham ned.
Hånd over nesa, trekk ansiktet bort.
Ved bunnen av skallen, til høyre for ryggraden,
stikk inn og mos hjernen. Det du får er ei filledokke.
De fleste menneskelige problemer kan løses med høyeksplosiver.
Klassen i dag, gutter og jenter,
skal handle om å sette en "serie" eller et "treff".
Følg meg. Personlige beste er et treff på seks.
Vi vil ha en serie med katastrofer.
Følg unnamanøvren fra hvert smell, der legger du neste.
Hvis vi kom opp hit i en rekke,
ville de utløse en M-26-granat.
Handlingen starter, Rekken deler seg, noen her, noen der.
Her borte er nummer to; "Willie-Peter", setter fyr på ræva.
De tror de har klart seg.
Nummer tre; "Bouncing Betty" blåser ballene av.
Nummer fire. De kommer hit og finner en kilo-ladning med C4.
Nummer fem, kortidsgranat.
Ikke et stort smell, men en grundig jobb.
De som er igjen, tenker: "Vi må ha klart det nå. "
De kommer ut og de løper, og så
kommer de til ladning seks. Claymore-mine. Snipp, snapp.
Gratulerer, Sailor, du kverket akkurat en fange.
Han var en overløper.
Alt i orden?
- Får du ikke sove? - Nei.
I årevis etter Korea fikk jeg ikke sove.
Marerittene handlet alltid om Chosin-reservoaret.
Bakken var så frossen at vi ikke kunne begrave de døde.
Vi måtte stable dem i vogner og binde dem fast til tanks.
I årevis våknet jeg med de døde, frosne ansiktene stirrende på meg.
Forsvant de?
Nei.
Jeg ble venner med dem til slutt.
Venstre, venstre, høyre...
Nei, nei, nei. Sammen...
Herrer.
Målet med neste øvelse er å komme dere herfra til broen
uten å bli tatt av Wilkes.
Pokker.
Lille dritt.
Pokker, jeg er død.
Utslettet
Fortid
Eks-rekrutt
Ha det
- Kom igjen. - Fort. Kom igjen.
Kom igjen. Du klarer det. Kom over.
Dere ble tatt fordi dere ikke passet på. Jeg sa...
Sånn ja, Wilkesy!
... målet var å ikke bli tatt.
Han mangler litt i toppetasjen.
Agent Orange.
Nei, det er rødvin og stoff. Det er derfor han kalles Sailor.
Han tok rødvin og stoff og seilte av sted.
Hvorfor har han en granat rundt halsen?
Han sa alltid at hvis livet ble for dritt,
ville han trekke ut pinnen og se hvordan det neste var.
Wilkesy, husker du sangen?
Sett i gang og boogie. Ja, boogie, kom igjen, Wilkesy.
- Kom igjen, Wilkesy. - Hei, Blaster.
Kom igjen, Johnson.
- Kom igjen, sett i gang. - Kom igjen, gutt.
Agent Orange.
Agent Orange, alle sammen.
- Ok, Curtis, følg lederen. - Høres bra ut.
Tettere, tettere.
Jeg er her. La oss fly litt!
Få ræva i gir, mann!
Kyss meg i ræva!
Du pleide å være eneren. Er du for gammel?
Det ser bra ut. Bra.
Venstre, venstre, høyre...
Pokker!
- Hva faen gjør jeg her? - Kom igjen, ikke gi dere.
- Dra til helvete! - Vi må jobbe sammen.
Jeg trenger ikke dette drittpreiket.
Jeg sliter ræva av meg,
og trenger ingen grønn drittsekk som skriker i trynet mitt.
- Rygg unna! - Faens...
Hva faen er i veien?
Vi er på samme lag. Vi må jobbe sammen.
Vi er laget, drittsekk.
Vi var der, ikke du.
Nå, drittsekk. Akkurat nå.
Sailor, oberst Rhodes tok feil.
Jeg kan ikke fortjene deres respekt,
for dere har ingen selvrespekt.
Gutt, du kjøpte akkurat en kasse juling.
Kom igjen, Sailor. Gi´n en omgang!
Gutt, bruker du orientalsk møkk mot meg,
vil det koste deg dyrt.
Kom deg opp. Kom igjen, helt.
- Det holder. - Kom deg opp, gutt.
Du kan ikke holde meg borte fra toktet.
- Hvorfor reiser du deg? - Hold deg nede.
Hold deg nede, drittsekk.
- Nei. - Hvorfor vil du dø, gutt?
Hvorfor?
Jeg kan si det.
Faren hans var savnet. Skutt ned i Vietnam, derfor.
Ok, Blaster, når jeg kommer over tretoppene kl. tre,
husk at det er signalet til å sprenge radiotårnet.
Så kommer broen, for å sperre av forsterkninger fra byen.
Mr. Scott, det er signalet du får for å ta vakttårn A.
Charts, Johnson,
dere henter Blaster etter at vi har plukket opp fangene.
Major Johnson, du henter Scott.
- Ok, Blaster, det er nå det skjer. - Ok, Sailor.
Herrer, jeg vil at dere utforsker hver centimeter av leiren.
Den er nøyaktig som fangeleiren i Laos.
Menn, det er nødvendig at vi går inn og ut på under tre minutter.
Våre liv og fangenes liv kan være avhengige av det.
Vi skal øve slik at vi kan gjøre dette i søvne.
Inn og ut på tre minutter.
Om ti dager bruker vi skarpt i øvelsen.
Vi har jobbet med diplomatiske forhandlinger
for å løslate alle krigsfangene, hvis det er noen.
Et bevæpnet framstøt nå kunne ødelegge de forhandlingene.
Det har gått ti år. De vil dø før dere får dem ut.
Harry, min venn, ring Rhodes og få ham til å stoppe dette prosjektet.
Jeg ville ikke at det skulle bli slik.
De er forberedt på å gjennomføre tiltak mot selskapet ditt.
Skatterevisorer, anti-trust-saker.
Til helvete meg deg, Art.
Mennene vil være svake. Som disse her.
De kan kanskje ikke gå.
De vil kanskje ikke gå.
De vil være utmattede, både fysisk og mentalt.
Etter alle disse årene, snakker de kanskje ikke engelsk.
Husk at alt vi gjør i kveld
er på grunn av dem.
- Det var som fjerde juli! - Det var nydelig.
Alle tiders.
Mine herrer!
- Mr. MacGregor. - Bare for å takke dere personlig.
Etter å ha sett dere i kveld, vet jeg at Jason har de rette menn.
Ja, ja.
Én ting til, som en liten takk.
En sjekk og litt lommepenger for Bangkok.
- Jo. - Ta det.
Takk.
- Takk, sir. - Det er bare penger.
Takk.
Angrer du på at du lot Frank dra, Jason?
Nei, han var allerede i forsvaret.
Du hadde kontakter. Kunne han ikke bli sendt et annet sted?
Nei, der det er krig kjemper Rhodes.
Vi mistet nesten hele familien ved Gettysburg på én dag.
Det er alt vi kan.
Vi har ikke alltid vært gode til å krige, heller.
Mange er blitt drept.
Men vi møter alltid opp.
Jason,
jeg ville gi alt jeg eier, alt,
for én time med ham.
Se om det er bilen vår.
Han er CIA-mann, om jeg noen gang så en.
Johnson, Rhodes. Dere sitter i klisteret.
Vi konfiskerer våpnene deres.
Mine ordre er å sette dere i fengsel, et Bangkok-fengsel.
Men, oberst, jeg vil ikke sette en gammel soldat som deg i fengsel.
Pokker heller, opplegget ditt er galskap.
Pokker.
Ta neste fly hjem.
Ikke gå til hotellet, de venter der også.
Siden regjeringen vår har konfiskert våpnene våre,
vil jeg ikke be dere fortsette. Det er over.
Jeg gir ikke opp. Drittsekker!
Min sønn Frank venter på meg.
Jeg gir aldri opp. Jeg går inn med en lommekniv, om så behøves.
Dere kan gjøre hva dere vil, ok?
- Kan vi få tak i våpen i Bangkok? - Nei, men lengre nord.
- Hva med penger? - CIA kommer til å ta deg.
Hva så? Det er en fadese!
Vi har penger.
Det stemmer, pengene MacGregor ga oss. Finn dem fram.
- Alt sammen, Sailor. - Det er alt jeg har.
- Hva har du drevet med? - Sightseeing.
Vi trenger transport.
- Firehjuls? - Fortrinnsvis.
- Kjøpe eller låne? - Stjel den!
Venstre, venstre.
Noen har visst tatt langeren din. Tok huset til og med.
Vi finner ham nedi gata.
- Oberst Rhodes, sitt ned. - Mr. Jiang, hvordan går det?
Jeg forstår du har hatt problemer.
Slik spilles spillet i narkotikaverdenen.
Jeg slapp så vidt unna i live. Ikke noe annet.
Jeg trenger noen til å kjøre oss til Laos.
Jeg kjører dere selv.
Jeg er lei av dette ubrukelige livet.
Mr. Jiang, vi trenger våpen.
Vi trenger billige våpen, nå.
Vi mistet våpnene i Bangkok, skjønner du?
- Nei, vi har ikke tid til mat. - Monsieur,
vårt utvalg faller nok i smak.
På denne resauranten kan du spise godt eller dårlig,
avhengig av hvordan du bestiller maten.
- Hva anbefaler monsieur? - Alle rettene er utmerkede.
Men noen er i sesong.
Fem tusen dollar.
Fire tusen dollar.
Tre tusen dollar.
Disse rettene krever 24 timers varsel.
Monsieur, disse rettene er alle litt for mektige.
Kom.
Se her, ja!
Beklager, feil avdeling.
- Billigsalget er i kjelleren. - Hvor mye koster ølen?
Den er på huset.
Ja!
Jeg gir deg hele hurven for... La oss si...
Seks tusen dollar.
- La oss si fire tusen. - Du er billig.
Ubrukelig.
- Takk. - Over og til høyre.
Over og til høyre. Over og til høyre.
Treff. Treff. Treff.
Herrer.
Dette er mine døtre. De vil bli med til Laos.
Dessverre har jeg ingen sønner.
De ble drept av Den røde armé under opiumtransport.
Men, jeg er sikker på at døtrene mine vil vise seg verdige.
Stan, ta denne kassen.
Ok, ja, den der.
La oss dra, herrer.
Vi er tilbake.
Jeg ville bare holde meg varm. Jeg sverger.
Jiang.
- Hva skjedde her? - Ypres.
- Hva? - Ypres.
Hva snakker han om, Johnson?
Det er fransk. En by i Frankrike.
Første stedet tyskerne brukte sennepsgass.
Ja vel.
Gult regn.
Mung-folket kjemper mot vietnamesere. Vietnamesere hater dem.
- Laosisk grensevakt. - Få rekylfri rifle nå.
Han tror vi er opiumselgere.
- De vil ha lasten vår. - Bestikk ham. Opphold ham.
De vil inspisere bagasjen vår.
Gutter, dette blir dødelig.
- Klar, Johnson? - Klar.
Nå!
Scott, pokker! Ta våpenet.
Pokker, to slapp unna.
Oberst...
Vi mistet en rakettgranat, seks granater
og en radio er skadet.
Den mottar, men senderen er gåen.
Mr. Jiang.
- Vi... - Kom.
Vi må fortsette.
Ingen flere ord er nødvendige, oberst Rhodes.
Siden vi ikke har nattsyn-utstyr, går vi over til plan B.
Kl.06.00 i stedet for 03.00.
Vi kan motta bekreftelsen på krigsfangene,
men du er nødt til å stole på at vi har helikoptrene.
Vent til du kan høre oss.
Bakketropp, dere går opp den stien.
Dere har kartkoordinatene. Lufttropp, følg meg ned elven.
Det er alt.
Spillet har begynt.
Jeg hadde forberedt en tale, men jeg glemte...
Noen strofer fra Julius Cæsar:
"Kjente man bare dagens utgang før den kom. "
"Men det er nok å vite, den vil ende, "
"og da er enden kjent. "
"Og skulle vi møtes igjen, da vil vi smile. "
"Og skulle vi ikke, da var denne avskjed vel gjort. "
Det er like over toppen der.
Kom, stille. Sett ned utstyret.
Det ser tomt ut.
Tror du de har flyttet dem?
Mulig. Risen er blitt høstet.
- Jeg tar en titt. - Og jeg må se på broen.
Ingen vei inn. Det er en mur rundt hele.
- Wilkesy, se på dette. - Hva?
- Ok, Wilkesy, jeg går. - Nei.
Jeg venter på deg når du kommer ut. Ok, Wilkesy?
Her ta denne. Den beskytter.
Hjelp!
Er du ok?
Hva er det?
- Det er greit, den er ikke giftig. - Ja.
Jeg sa amuletten ville passe på deg.
Jeg fatter det ikke, helikopterplassen er ikke her.
Den skulle vært her. De må ha flyttet den.
Gi meg kartet.
- Dekning! - Ned!
Ok, la oss dra. Kom igjen, fort.
Laotiske menige.
Fanger.
De må ha jobbet på brakkesida av elven.
Jøsses, Wilkes.
- Han så meg. - Du fikk meg nesten sett, også.
- Jeg så en av våre. - Jeg så tre.
Alcatraz, dette er Sing Sing.
BMX, vi har funnet olje. Gjentar: Vi har funnet olje.
Vent!
De er der. Krigsfangene er der.
Jøsses! De er der.
Ok. Ok.
La oss finne helikoptrene.
Jeg vet ikke. Det kunne ha vært Frank. Jeg vet ikke.
Vi vil vite det snart nok.
Jeg har litt nattplanting å gjøre.
Scott, lykke til. Jiang. Wilkesy, la oss dra.
Oberst, vi må bevege oss raskere.
Det er masse jungel mellom basen og oss.
Kom igjen.
Hvor er den dritten? Den landet her.
Vi må skynde oss, soloppgang om to timer.
Ok. De sover.
La oss ta dem før de våkner.
Charts.
Du og Sailor tar brakkene. Jeg tar offiserstua.
Men, sir, Mr. Charts må fly helikopteret.
Han må ikke bli skadet. Jeg går inn først, med Mr. Sailor.
- Charts? - Ok.
De skulle være underveis nå.
Ok, ut! Fort! Kom igjen.
Henda i været.
Charts.
Charts, ta rakettskyter'n. Johnson, Huey-helikopteret.
Ok, hold dem her, Sailor. Lai Fun, bli hos Sailor.
Pokker.
Batteri.
Røyk på horisonten.
Johnsons helikopter ble truffet.
Ok, se for meg.
En fyr. To hundre meter, øverst på åskammen, til venstre for treet.
Til høyre, to meter.
- Treff! - Ok.
Baby. La oss dra.
La oss dra.
Kom igjen, Sailor.
Charts! Lai Fun.
Ok, dritt!
Du er fortid!
- Charts, er du der? - Rett bak deg.
- Johnson, er du der? - Tett bak.
Pokker, hvor er de?
- De må ikke krysse broen. - Hva om de ikke kommer?
De kommer. Du kan ikke la dem krysse. Skyt foran dem.
Skyt.
Dere krysser ikke den faens broa.
Den er der ennå.
Faens fenghetter.
Kom igjen, jævler. Kom igjen!
En.
To.
Tre. Fire. Fem.
Seks. Kom igjen, ny rekord. Syv, ja!
Åtte, utrolig!
Kom igjen, vi kan få dem ut.
Herregud.
Pokker!
- Kommer inn mot tårnet. - Ok, sjef!
Der fikk du!
Vi er truffet. Vent.
Geværet har låst seg, oberst.
Jeg tar tårnet!
Ok, sjef.
Vi kommer til å treffe hardt!
- Oberst? - Wilkes, hjelp meg.
Herregud!
- Oberst, er du ok? - Ja.
Vi så fire amerikanere. Sailor, det er én der inne.
- Ok. - Løp, løp!
Frank.
Kom igjen, kamerat. Vi skal hjem.
Jeg kan ikke. Hagen.
Ok, partner, vi tar med oss hagen.
Kom igjen, det ordner seg.
La oss dra. Skynd deg, sjef.
Frank.
Alt i orden, soldat. Alt i orden.
- Kom igjen, la oss dra. - Hjem? Ordentlig hjem?
- Ja. - På ordentlig?
Er det mer skyts for den rekylfrie? Jiang.
Faen heller.
Jeg dreper dere, drittsekker!
Charts, herover, fort.
Kom igjen nå!
Charts, fort!
Jeg har sjekket alle cellene. Kan ikke se nummer fire.
Hvor er den andre amerikaneren?
Hva? Hva sier han?
I hullet.
- Hvor er hullet? - Under tårnet.
- Johnson! - Ja.
- Tell til seksti, og dra. - Nei. Ingen kan bli igjen.
Du må dra etter seksti, ellers blir alle igjen.
Frank!
MacGregor?
Wilkes, dekk meg.
Løp, oberst, løp.
Løp.
- Vi løper til helikopteret. - Vi blir drept.
Kom igjen.
Pokker heller.
Wilkes, kom igjen. Slutt nå.
La være. Kom igjen.
- Hvor er Sailor? - Han er ferdig!
- Hva? - Han er død!
Sailor! Sailor!
Kom igjen. Kom, nå.
Hvor er Blaster? Pokker!
Mr. Charts.
- Kom, løp. Fort. Her! - Charts, kom igjen. Fort.
Mayday! Mayday!
Savnede soldater ombord!
Mayday! Mayday!
Charts, hjelp til, roret er tregt.
Mayday! Savnede soldater ombord!
Herregud.
Så godt å se deg.
Frank...
Han ble syk,
så syk.
Vi prøvde å hjelpe ham.
Han døde.
Han reddet livet mitt den dagen.
Han reddet livet mitt.
Norwegian