Newark, New Jersey - září
Tony, řekni strýčkovi,
že víno a parmazán jsem dala do ledničky.
Ahoj, Danieli.
Ahoj, Judy!
Kenny, vrátím se brzy.
- Dávej pozor. - Ahoj.
- Tak se mějte! - Ahoj.
Kalifornie, už jedeme...
Danieli, co je? Vadí ti moje zpívání?
- Spíš ta písnička. - Kalifornie se ti bude líbit.
Ráno vstaneš
- a skočíš rovnou do bazénu. - Jo, jasně.
Uvidíš,
nestěhujeme se do žádnýho zapadákova.
RESTAURACE A SALONEK
Tlač, Danieli! Opři se do toho.
No tak!
Prima, povedlo se. Naskoč, rychle!
Zvládli jsme to. Výborně!
Danieli.
Danieli, probuď se. Koukni se na pravobok.
Jsme v ráji.
Dokázali jsme to.
Jsme tady. Jsme na místě.
- Konečná. - To vidím.
No tak! Všichni muži na palubu!
Musíme tu naši archu vyložit, než se potopí.
Koukni na ty palmy!
Pozor, padaj kokosáky.
- Už žádný zimy jako v Newarku. - Já mám rád zimu.
Máš rád bolení v krku?
- Nenávidím smog. - Říkala jsem ti o tom bazénu?
- Aspoň stokrát. - Tak tohle je po sto prvé.
Rozhlídni se kolem. Tohle je rajská zahrada.
Máme byt číslo 20.
V prvním poschodí.
- Promiň, já nerad. - Nic, to je dobrý.
- Pomůžu ti. - Dík.
To jsem udělal blbost.
Ty jseš ten novej z dvacítky?
Jo, asi jo.
Freddy Fernandez, byt číslo 17.
- Daniel LaRusso. - Chceš pomoct?
Je to váha.
To je dobrý. Je to těžký, ale díky.
- Odkud jseš? - Z New Jersey.
Co děláš tady?
Máma tady dostala práci u nějaký společnosti.
Rocket Computers, bojuje za budoucnost.
- Tu neznám. - Nějaká nová firma.
- To je ten slavnej bazén? - Jo.
To bylo karate?
Jo.
Děláš ho dlouho?
- Už jsi ho někdy použil? - Jo, párkrát.
Takže se umíš rvát.
Nechtěl bys mě učit?
Proč ne?
Tady chcíp pes. Měl by ses vrátit do New Jersey.
Jak víte, že jsem z Jersey?
Rodáka cejtím na sto honů.
- Odkud jste? - Z Parsippany.
Z Parsippany?
Můj strejda Louie je z Parsippany.
- Louie Fartini? - Louie LaRusso.
Louie LaRusso? Toho neznám.
Ahoj, pse.
Máš žízeň?
- Je trhlá. - Cože?
- Kape jí na karbid. - Ne, je moc milá.
Co děláš zejtra? Nechceš jít s náma?
Nevím. Nejspíš nic.
Máme všichni sraz na pláži.
- Jasně, to je paráda. - Stavím se pro tebe ráno.
Dvacítka je tady.
- Tady? - Mám ti ho tu nechat?
Dík za pomoc.
V pohodě. Rád jsem tě poznal.
Tak se měj.
Uvidíme se zejtra ráno.
Neříkej mi nic o bazénu. Zítra ráno tam zavolám.
Mluvila jsi s tou starou paní?
Jo, vypadá jako tetička Tessy.
Spíš jak strejda Louie.
Bude nám tady dobře.
Cítím to.
- Vím to. - Ten kohoutek je rozbitý.
Prý je tady nějaký údržbář.
Podívej se po něm.
- Kam s tím jdeš? - To je pro psa strejdy Louie.
Je roztomilý.
Jsem pozvanej na pláž.
Prima.
Neříkala jsi, že mám vybalovat?
Už si ani nevzpomínám.
Asi jsem si tě s někým spletl.
Dík, mami.
Nevíte, kde tady najdu údržbáře?
Musíš jít tamhle, pak doleva, ne moc daleko,
potom doprava, a tam vlevo ho najdeš.
Doprava a pak doleva?
Ne, doleva a potom doprava.
Haló?
- Vy jste ten údržbář? - Hai.
Přistěhovali jsme se do dvacítky.
Je tam rozbitej kohoutek.
- Přišel byste ho opravit? - Hai.
- Můžu říct mamce kdy? - Kdy co?
- Kdy to přijdete spravit? - Potom.
Po čem?
Potom potom!
Vrátíš nám ten míč?
Paráda!
Vejtaho.
Promiň... Počkejte!
Kdo je ta blonďatá holka?
Ta je z nóbl čtvrti.
Bohatá.
Pojďte.
- Hej, Danieli. - Co je?
- Ta blondýna po tobě kouká. - Jo, fakt?
Asi tě chce sbalit.
Žádnej div, ne?
- Jdi za ní. - Ne, chci se najíst.
Jak můžeš myslet na jídlo? Vyjeď po ní.
Mám hlad.
V Jersey to asi neuměj.
Jasně že jo.
O moc líp než vy tady...
Sledujte.
No tak, kámo. Běž za ní.
Už jdu.
Ztratil jsi něco?
Jo, snad neobtěžujeme.
- Jak to děláš s tím míčem? - To nic není.
Začneš kolenem.
Nejdřív jednou.
Pak to zkusíš dvakrát...
a třikrát a čtyřikrát. Zkus to.
Dobrý!
To byla jízda!
- Kdo si dá teplý pivo? - Ne, já ne.
Cože? Ty, takovej zvrhlík?
Bejvalej.
Jdu do posledního járu. Musím začít sekat dobrotu.
A to taky udělám. Všechno doženu.
- Všechno. - Přesně tak.
Zřejmě jseš zářnej příklad, Johnny. Každej tu zkouší nějaký novoty.
Koukni.
- Kašli na ni. Je to pryč. - Kdo ti to řekl?
Johnny.
Já myslel, že se rozešli.
Těžce to nese, nechala ho.
Dívej se!
Sleduj.
Dojdu pro něj.
- Ali, chci si s tebou promluvit. - Dej mi pokoj.
Já s tebou mluvit nechci.
Ale já chci, rozumíš?
Co tě kouslo?
Seber se a padejte odsud.
To není řešení.
Vrať mi mý rádio!
- A pak se mnou budeš mluvit? - Jo, dej sem to rádio!
- Klidně ho rozbij! - Tak jo.
Nesahej na to, srabe!
Co blbneš?
Chceš ho?
Johnny, nech toho!
Přestaň!
Nic jsem neudělal. Tak pojď!
Ty jsi prostě frajer, co?
Ty jsi to začala.
- Nech ho a promluvíme si. - Jo, to znám.
Tak co, hrdino? Máš dost?
- Jsme si kvit. - Nebudu se s tebou párat.
Proč jsi nepraštil mě?
Je to tvoje vina.
- Tvoje vina. - Není náhodou tvoje?
Copak se musíš pořád rvát?
Ženský kecy. Na mašiny, kluci!
Ty si dovedeš vybírat kamarády, Freddy.
Kdes ho sebral?
Pojď, jdeme. Nic mu není.
- Ublížil ti? - Nech mě bejt.
- Pomůžu ti. - Nech mě. To je dobrý.
Pojď, Ali. Jdeme. Nech ho radši na pokoji.
Na co čekáš? Jdeme.
Danieli.
Jaký to včera bylo?
Dobrý.
Neslyšela jsem tě, když jsi přišel.
- Máš nový kamarády? - Pár jo.
- Už musím jít. - Nejdřív se najez.
- Nemám hlad. - Potřebuješ energii.
- Mám jí dost. - Udělej pro mě něco.
Sundej si ty brýle.
- Proč? - Protože to chci.
Jsme v Kalifornii. Tady to frčí.
Sundej si je. Ukaž mi oči.
Nech toho.
Ty jsi fetoval?
- Jo, lentilky. - Proč schováváš oči?
- Já je neschovávám. - Sundej ty brýle. Ale hned!
Ty vypadáš!
- Co se ti stalo? - Narazil jsem s kolem na obrubník.
Není to tak hrozný, jak to vypadá.
Nech to.
Nebolí to.
Vidím dobře.
Já už musím jít.
TATO BUDOVA JE ZASVĚCENA PRAVDĚ - SVOBODĚ - TOLERANCI
Hele, náš malej karatista. Předveď nám nějakej kop.
Ty umí jen dostávat.
Pojďte, padáme!
Postřeh!
- Ahoj. - Ahoj.
- Ahoj, jak se máš? - Co tvý oko...
Není to tak hrozný, jak to vypadá.
To doufám. Nestačila jsem ti poděkovat.
Je mi líto toho rádia.
Mně ne. Měls mu ho klidně dát.
Proč? Jeho nebylo, ne?
- Ne, nebylo. - Vidíš, myslí nám to stejně.
A víš, co ještě děláme stejně?
Ty jsi trénovala!
- Mažoretky, nástup! - Už musím jít, ahoj.
- Tak zatím. - Ahoj.
Ahoj.
Ani nevím, jak se jmenuješ.
Ali s jedním "I".
- A jak ty? - Daniel... s jedním "L".
Uvidíme se.
Stoprocentně.
Slož ho, Bobby!
Užil sis to?
Najednou se vrhnul na Bobbyho.
Mě nikdo mlátit nebude.
Já ho zabiju!
Dost! Od sebe!
- Podrazil mi nohu! - Ven!
Tak jedem! Pokračujeme.
Tahle škola je na hovno!
Na hovno!
52, 53, 54, 55, 56, 57 ...
- Jít opravit kohoutek. - Jo, je v kuchyni.
Je to ten v kuchyni.
Ráz, dva, tři, čtyři...
- Oh, karaté. - Jo.
Pět.
- Šest, sedm... - Výbolně...
Ty učit z knihy?
V Newarku jsem trénoval.
Devět, deset...
11, 12, 13...
- Co stalo s tvým okem? - Spadl jsem z kola.
Štěstí, že ruka celá.
Raz.
Dva.
Ahoj.
- Ahoj, Ali s jedním "I". Jak se máš? - Dobře.
Ty nemáš hlad?
Ani ne.
Dej si koláč, pekl jsem ho sám.
Fakt?
- Jak se ti líbí ve městě? - Nenudím se.
V Newarku ses nudil?
- Jak víš, že jsem z Newarku? - Zeptala jsem se.
Vážně?
- Sedíš s někým u stolu? - S tebou, když budeš chtít.
- Fajn. Chceš mlíko? - Dík.
- Mrzí mě ta hádka na tréninku. - To se stane.
Ten, co se na tebe vytahoval na pláži?
Král karatistů?
- Je to můj bejvalej kluk. - To je dobrý vědět.
Cože? Jo, no jasně, já vím.
- Co to meleš? - Ale, mluvím se svým šotkem.
Povídá, že jsem cvok, že se s tebou tady bavím...
Dva dolary a 50 centů.
Platím za oba.
Tři dolary sedmdesát pět.
Pětasedmdesát.
- Už na tom nezáleží. - A proč?
Rozešli jsme se.
Vážně?
- A kdy? - Před pár týdny.
Kolik týdnů je u tebe "pár"?
V tomhle dožo neznáme strach!
Ne, sensei!
V tomhle dožo neznáme bolest!
Ne, sensei!
V tomhle dožo neznáme porážku!
Ne, sensei!
V tomhle dožo neznáme strach!
Ne, sensei!
V tomhle dožo neznáme bolest!
Ne, sensei!
V tomhle dožo neznáme porážku!
Ne, sensei!
Připravit!
- Co se tady učíme? - Cestu pěsti, pane!
A jaká je ta cesta?
Udeř první. Tvrdě. Bez slitování!
- Neslyším vás. - Udeř první. Tvrdě. Bez slitování!
Pane Lawrenci,
Ano, sensei.
Povedete rozcvičku?
Střeh!
Krátké údery. Jedeme!
RESTAURACE ORIENT EXPRESS
Mám pro tebe novinu...
Jakou?
Půjdu do manažerského kurzu.
- To je, co? - Jo.
Vyučování je dva večery týdně.
A až podnik otevře, můžu nastoupit.
Je to velice výhodné.
Všechno platí společnost.
To je prima, mami.
- Co je ti, Danieli? - Nic.
Vzpomínáš, jak jsi jel na prázdniny
bez kamarádů? A jak to dopadlo?
Dostal jsem sennou rýmu.
Seznámil ses s Kevinem a Kennem a jaká z vás byla trojka.
Musíš se snažit.
Já vím, že je to těžký. Ale nejsme žádný ořezávátka, ne?
To teda ne.
- A co ten oddíl karate? - Pakárna.
Stejně si to ještě nemůžeme dovolit.
- A místní děvčata? - Pohoda.
Pohoda?
Všude tu vidím samé krásné blondýnky.
Líbí se ti některá?
- Je hezká? - Nejen hezká...
- je něco víc. - Ale je to blondýnka, že?
- Jo, vlasy má světlý. - Lucille, hosté čekají.
- Je hezčí než Judy? - Judy je proti ní žaludský eso.
Opravdu?
Dopovíš mi to později. Jsi prima. Dávej pozor na kole.
Hezky se směje.
Je fakt pěkná.
Skoro bych řek, že je krásná. Jo, je krásná.
Myslím, že je prima.
Je skvělá. Absolutně bezvadná.
Hledáš zkratku do Newarku?
Chce se učit karate. Dám ti první lekci.
Nauč se padat.
Já to kolo nenávidím!
Pitomý kolo!
Krám jeden!
- Danieli, co se děje? - Nic.
- Proč jsi to kolo vyhodil? - Už ho mám po krk.
Dívej se na mě, když s tebou mluvím. Proboha!
Mami.
Co to vyvádíš? Zase sis natloukl na kole?
- Co chceš slyšet? - Řekni mi pravdu.
Ty chceš jen slyšet, jak je to tady úžasný.
Já to tu nenávidím!
Proč se nevrátíme domů?
Poslyš,
nemůžu ti pomoct, dokud mi neřekneš, co se děje.
- Musím zase chodit na karate. - Už jsi chodil.
Ale do nějaký dobrý školy.
- Rvačky nejsou žádné řešení. - Palmy taky ne.
To není fér.
Nebylo fér, že jsme sem jeli. Vůbec ses mě nezeptala.
Máš pravdu, měla jsem se tě zeptat.
Nevím, o co tady jde, neznám zdejší pravidla. Já chci zpátky domů.
Třeba spolu na ta pravidla přijdeme.
- Co bude s tvým kolem? - Autobus je bezpečnější.
Proč nemůžeme jet domů a zapomenout na tohle místo?
- Řeknu ti všechno, co mi povídal. - To doufám.
Ahoj, jak se vede?
Co to máš na čele?
To je hrůza, co? Vyrazil se mi beďar.
- Fuj. - Danieli, to je Susan.
- Ahoj. - Čau.
- Co se ti doopravdy stalo? - Namlátil jsem si na kole.
Co to máš za plečku? Hondu? Suzuki?
- Ne, je to Miyagi Turbo. - Vážně?
Nekecáš?
Jdeme do herny. Pojď s námi.
Fajn.
Mají tam novou hru, chci ti ji ukázat.
Na něco jsem zapomněl.
Dohoním vás.
- Ne abys někam zmizel. - Neboj se.
Musíme s tím něco udělat.
Vyřeším si to po svým.
Nestarej se o mě!
Vy jste mi opravil kolo?
Díky.
- Není zač. - To je od vás moc milý.
To jsou opravdový stromy?
Pojď podívat se.
Díky.
- Jak to, že jsou tak malý? - Učím je.
Vidíš, uštípnu a přivážu.
To jste se naučil v Japonsku?
- Na Okinawě. - Kde je to?
Okinawa moje vlast.
Čína tady. Japonsko tady. Okinawa tady.
- To jste se učil ve škole? - Otec učil.
Byl zahradník?
Rybář.
- Jsou fakt nádherný. - Ty zkusit.
Nevím, jak se to dělá.
Mohl bych vám je zničit.
Zavři oka...
věř si.
Soustředit.
Mysli jen strom.
Představ si dokonalý strom. Až do poslední jehlička.
Vyprázdni mysl. Vidíš nic než strom.
Na světě není nic.
Jen tvůj strom.
Máš to?
Otevři oka.
- Vzpomínáš na ten obraz? - Ano.
Udělej správný obraz.
Věř tomu obrazu.
Jak mám vědět, že je správnej?
Když vyšel z tvá mysl, je vždycky ten pravý.
- Ahoj. - Ahoj, mami, pojď dál.
- Spravil sis kolo? - Pan Miyadži mi ho opravil.
Moc vám děkuju.
- Kolik vám dlužím? - Ne, prosím, moje radost.
To je od vás milé.
Ahoj, zahradníčku.
Ahoj.
- Co to děláš? - Vyrábím bombaj.
- Bonsai. - Bonzai.
- Bonsai. - Bonsai.
Jsou nádherné.
Pan Miyadži se to učil na Okinawě.
Opravdu? Jsou líbezné.
To je pro mě?
- Ne, to nemůžu. - Prosím, neurazit mě.
- Jste hrozně milý, děkuju. - Nemít zač.
Už vím, kam ho dám. Pojď, už je pozdě.
- Přijdu za půl hodiny. - Jen pojď. Zítra máš školu.
- Díky za všechno. - Moje radost.
Nezapomeň svůj strom. Musíš cvičit.
- Děkuju. - Sayonara.
Sayonara.
Ještě jednou díky. Nashle.
Dal ti ten nejkrásnější.
Viděla jsi moje kolo? Je správnej.
Hezký Halloween. Ty líbí?
Jo, je pěkná.
Dnes jsem šel kolem tvá škola. Všichni připravují večer.
Co je? Proč ty tam nejdeš?
- Proč ne? - Já na tancování nejsem.
A stejně nemám chuť.
Jseš příliš sám. To ne dobré.
Nejsem sám, jsem s vámi.
Mladá včela hledá mladé květy, ne scvrklé staré švestky.
Stejně nemám žádnej kostým.
Kdybys měl, ty šel bys?
- Jen kdybych byl neviditelný. - Nechceš vidět?
Ne, nechci, aby lidi viděli mě.
- Tamhle je Daniel. - Kde?
- V tý sprše. - Jak to víš?
Prostě to vím.
- Nevím, co na něm vidí. - Má slabost na podivíny.
Pomoc, moje kytka potřebuje vodu.
Tady jste na správném místě.
Nikdy jsem netancovala ve sprše.
To pro mě vymyslel můj přítel.
Není to bezva?
- Kde ses schovával? - Já jsem se neschovával.
- Nikde jsem tě neviděla. - A dívala ses?
- Trochu. - Trochu?
Myslela jsem, že se na mě zlobíš.
- Proč? - Kvůli tomu, co jsem ti posledně řekla.
Dlouho jsem na to myslel.
Měla bych se starat o svoje věci.
Ne, věci se mají řešit.
Málem jsem na to zapomněl. Díky, žes mi to připomněla.
To je normální.
Hrozně si na každýho dovoluje.
- Kdo? - Johnny.
Někdo by mu to měl zarazit.
Čím kdo zachází, tím taky schází.
- Ráda bych u toho byla. - Já taky.
Nechceš vylízt ven?
Ukecala jsi mě.
Ten slepičák je správnej!
Bacha, hází pravý vajíčka!
Ne!
Johnny.
Johnny!
- Dobalil jsi tu trávu? - Hned to bude.
Jdu pro kluky.
Hni sebou.
Kurva!
Uhni!
Johnny, co je?
- Z cesty! - Co se děje?
S čím kdo zachází!
Vstávejte!
Uhněte mi z cesty!
Co tě to popadlo?
Uhněte!
Nám neutečeš!
Ty srabe!
Proč ses do toho míchal?
Plet ses, kams neměl. A teď za to zaplatíš!
Kampak, kampak?
Kop na slabiny, Johnny!
- Zvedněte ho! - Už má dost.
Nemůže se ani postavit.
Na to mu seru!
Johnny, má toho dost.
Já rozhodnu, kdy má dost.
- Co to do tebe vjelo, Johnny? - Nepřítel si nezaslouží slitování.
Přesně tak.
Zbláznil jste se?
Na něj!
Hai, Danieli...
pojď.
Nech si to na hlavě.
- To smrdí. - Vůně špatná... vrací zdraví.
Kam zmizel ten Spiderman?
Kdo?
Ten, co mě zachránil.
Cože, vy?
- To ne! - Proč to ne?
- Protože... - Protože já starý?
Vypij čaj, bude líp.
- Proč jste mi neřekl... - Co?
- že ovládáte karate? - Ty nikdy neptal.
- Kdo vás to naučil? - Můj otec.
Já myslel, že byl rybář.
Na Okinawa, každý Miyagi zná dvě věci - ryby a karate.
Karate přišlo z Čína v 16. století.
Říkali mu Te. To znamená ruka.
Později ho Miyagiho předkové nazvali karate.
Prázdná ruka.
Já myslel, že vzniklo v buddhistických klášterech.
- Ty moc koukat televize. - To mi máma taky říká.
Už jste někoho učil?
- Ne. - A udělal byste to?
- Záleží... - Na čem?
Na důvod.
Co třeba pomsta?
Jestli myslíš na pomstu, tak začni kopat dva hroby.
Aspoň bych měl společnost, ne?
Boj nevyřešit žádný problém.
Asi nechápete, jaký mám problém.
Miyagi rozumí dokonale.
Všichni tvoji přátelé studují karate?
- Přátelé? Jo... ti kluci. - Problém je přístup.
Ne, problém je, že mě vždycky zmlátěj jak malýho kluka.
Chlapci mít špatný přístup.
Karate je jen na obranu.
- Oni se učí něco jinýho. - Rozumím.
Oni ne špatní žáci, jen špatný učitel.
Učitel řekne, žák udělá.
No to je něco,
tak zajdu do školy a vyřídím si to s jejich učitelem.
Teď jsi použil hlavu k něčemu jinému než k chytání ran.
- Dělal jsem si legraci. - Proč legrace?
- Když se tam ukážu, tak mě ztlučou. - Ztlučou tě jinde.
Šel byste tam se mnou?
Ne, nejde.
Říkal jste, že je to dobrej nápad.
Pro tebe. Pro mě dobrý nápad nezaplétat se do toho.
Už jste se do toho zapletl.
Moc mrzí.
Tak vám pěkně děkuju.
Jako kdybych neměl dost problémů.
Teď to slíznu i za vás.
- Danieli... - Co je?
Dobrá, já jít.
- To je super, pane Miyadži. - Miyagi.
Miyagi.
Jaký máte pás?
Plátěný. Líbí?
Z výprodeje. Za tři dolary.
Na Okinawa pás znamená, že nemáš kalhoty přivázaný provazem.
To je legrační.
Danieli...
Co?
Karate tady.
Karate nikdy tady.
Rozumíš ty?
Myslím, že jo.
Dobrou noc, Danieli.
Dobrou noc, pane Miyagi.
- Zítra ráno? - V deset.
A díky, že jste mně pomohl s těmi mými... kamarády.
Dobré ráno, pane Miyagi.
Jak se cítíš?
Trochu rozlámanej.
- Znáš řídit auto? - Jo, zvládnu to.
- Ale nejsem dobrej řidič. - Já taky ne.
- Nemám řidičák. - Ani já.
Tak budu řídit já.
OBLASTNÍ MISTROVSTVÍ V KARATE
Když se při boji nesoustředíš, jsi předem vyřízenej!
- Ano, sensei. - Cože?
Ano, sensei!
Vztyk!
60 kliků na prstech!
Boj!
Brown. Robertson.
Připravit!
Bod. Dobrý kop. Na co čekáš? Doraž ho!
Na místo!
Připravit!
Tady nejsme u Milosrdných bratří. Slitování je jen pro slabé.
Tady nebo na ulici. Každý, s kým se střetnete, je nepřítel.
Nepřítel si nezaslouží slitování. Co je, Lawrenci?
Radši odtud zmizíme.
Počkej, ještě ne.
Máme tady návštěvu. Nástup za mnou!
Včera jste napadl mé žáky.
Asi nemít přesné zprávy.
- Tvrdíte, že je lhář? - Já nic neříkat.
- Proč jsi sem přišel, dědo? - Nechte vy toho chlapce na pokoji.
Neumí se o sebe postarat sám?
Jeden proti jednomu, ano.
Pět na jednoho moc.
Takže vám jde o rovný boj.
To se dá zařídit. Toužíte po boji, pane Lawrenci?
Ano, sensei!
Už žádný boj.
Tady je karate dožo.
Nemůžeš někoho urazit a jít si po svým, dědo.
Postav toho svýho kluka na tatami.
Moc velká výhoda, vaše dožo.
- Urči si místo. - Turnaj.
OBLASTNÍ MISTROVSTVÍ V KARATE
Ty si troufáš, dědo.
Ale myslím, že ti vyjdeme vstříc.
- Nemám pravdu, pane Lawrenci? - Ano, sensei.
Odchod!
- Ještě jedna malá prosba. - Ven s tím.
Nechte chlapce v klidu trénovat.
Tlačíš na pilu, ale já to beru.
To se mi líbí.
Až do turnaje se nikdo z vás toho mazánka ani nedotkne.
- Vyjádřil jsem se jasně? - Ano, sensei!
Ale jestli se tam neobjeví,
tak je lovná zvěř,
on...
a ty taky.
No to je fakt výhra!
Co?
Do čeho jste mě namočil.
Slíbil jste, že to urovnáte.
- Já urovnal. - Jo? A jak?
Dva měsíce tě nechají na pokoji.
Už se nemůžu dočkat.
Jak daleko je váš dům?
- Tamhle za tratí. - Vy děláte taky do nafty?
Všechno nebýt takové, jak se zdá.
Připomíná mi to tu Newark.
- Co tady budeme dělat? - Začít trénovat.
Moc práce před námi.
- Turnaj dřív než naděješ. - Právě z toho mám strach.
Ten jejich trenér je šílenec. Myslíte, že můžu toho kluka porazit?
Na tom nezáleží. Na světě i hloupí lidé,
to je skutečnost. Zvítězit neb prohrát není podstatné.
Ukážeš dobrý boj a získáš úctu. Nikdo tě už neobtěžovat.
- Jo, rovnou mě pohřběj. - Tak nebo tak, problém vyřešen.
Počkej tady.
- Zapomněl jsem vám vrátit tohle. - Ty nechat.
- Díky moc. - Připraven?
Jo, myslím, že jo.
Danieli, my promluvit.
Jdeš po ulici.
Jdeš na pravé straně, v bezpečí. Jdeš na levé, taky v bezpečí.
Jdeš středem ulice...
auta tě rozmačkají jako malinu.
Karate to samé. Karate děláš - dobré.
Karate neděláš - také dobré.
Karate děláš "napůl"...
skončíš jako ta malina.
Ty rozumíš?
Ano, rozumím.
- Připraven? - Jsem připraven.
Nejdřív uděláme svatou úmluvu.
Já budu tvůj učitel karate. To je můj úkol.
Ty budeš žák.
Já řeknu, ty uděláš, žádné otázky.
To je tvůj úkol.
- Souhlasíš? - Souhlasím.
Nejdřív umýt všechna auta, potom voskovat.
- Ale proč...? - Vzpomeň smlouva. Žádné otázky.
Jo, ale...
Naneseš vosk pravou rukou. Setřeš vosk levou rukou.
Nanést vosk, setřít vosk.
Nadechovat nosem, vydechovat ústy.
Nanést vosk, setřít vosk.
Nezapomeň na dýchání. Moc důležité.
Nanést, setřít...
Odkud jsou ty auťáky?
Z Detroitu.
Nanášej vosk, pravá ruka opisuje kruh.
Stírej vosk, levá ruka opisuje kruh.
Naneseš, setřeš.
Nádech, výdech.
Naneseš, setřeš.
Pane Miyagi, jsem hotovej.
Nechcete si to zkontrolovat?
Pane Miyagi... Pane Miyagi.
Pane Miyagi... Haló?
Ahoj, všude tě hledám.
- To snad není možný. - Co?
Kam letíš?
Musím najít toho vejtahu. Musí to přestat.
Neboj, všechno mám pod palcem.
- Jo, na chvilku. - Žádné "příště" nebude.
- Tamhle jsou. - Sleduj.
Ahoj, kluci, rád vás vidím.
Už zase vidíš na oko, Johnny? A co tvoje rameno, Tommy?
Pozor, ať vás příště zas neporazí autobus.
Stát. Víš, co nám říkal sensei?
Zatím ho ještě necháme žít.
Tenhle týden se asi venčí červi.
To tys je tak zmlátil?
Stačí říct přání ve sprše a je to.
Měla jsem si dát pusu na zámek.
- Máme spolu dohodu. - Jakou?
Slíbili, že mě nechají na pokoji,
dokud se na ně trochu nepřipravím.
Neuvěřitelný.
Přece nezalezu a nebudu kňučet.
- Ostatní by to udělali. - Stejně by mě nikdo neposlouchal.
Já ano.
Vážně?
A nechceš mě poslouchat třeba v sobotu večer?
Někam bysme si spolu vyšli.
Můžeme dělat... co budeme chtít.
- To je tvoje adresa? - Jo.
Kde je to?
Už musím jít.
Dobře.
Popovídáme si později. Prima.
Pane Harrisi, máte chvíli čas?
LaRusso. Chodím k vám na dějepis.
Moc se mi líbila vaše přednáška o Indiánech.
To rád slyším.
Vyprávěl jsem o ní kamarádům.
Můžete nám říct víc?
- Proč ne, tuhle hodinu mám volnou. - To je prima.
Ne, já už musím jít.
Vidím, že jsme spolu zůstali sami,
ale ty jim to jistě vysvětlíš, že?
Prérijní Indiáni byli velmi primitivní kmeny...
Hlavu vzhůru, Casanovo.
- Ahoj, máš se? - Prima.
Sluší ti to.
Děkuju.
Máte společnost.
To jsou mí rodiče. Chci tě s nimi seznámit.
Ahoj, holčičko.
Ahoj, tohle je Daniel LaRusso. Moje maminka a táta.
Těší mě, Danieli.
Moc mě těší.
- Kam půjdete? - Nevím. Kam jdeme?
- Ani nevím. To je jedno. - Na minigolf?
Proč ne? Na minigolf.
Toho si nevšímej.
- Nemělas to dát spravit? - Ano, dám.
- Bydlíš v téhle čtvrti, Danieli? - Tady? Ne.
A kde tedy?
Dole, ve městě.
- To je tvoje matka? - Ano.
- Zdravím. - Čeká na nás.
- Nevrať se moc pozdě, holčičko. - Dobře, tati.
- Dobrý večer, já jsem Ali. - Ahoj, Ali.
Říkej mi Lucille.
- Máte překrásný dům. - Díky.
- Umíš řídit vůz bez automatiky? - Jistě.
Dej tam dvojku, nech ho rozjet
a až ti řeknu, tak pustíš spojku.
Neboj se, to se zvládne.
Je hezká... Občas to zlobí.
A teď pusť spojku a přidej plyn!
Fajn, nahoď to.
Naskočil napoprvé!
GOLF N' STUFF Rodinné zábavní centrum
Stavím se pro vás v 11. Nenechte mě čekat.
Dobře se bavte.
- Koukni na tu skluzavku. - Tam zajdeme příště.
- Proč až příště? - Nemáme plavky.
Aha...
Plavky.
- Hraješ hokej? - Profesionálně ne.
To byla senzace.
- Někdy to zopakujeme. - To rozhodně.
- Ahoj, krasavice! - Ahoj.
- Páni, to je fáro. - Chceš se svézt?
- Až někdy jindy. - Určitě?
Danieli, to je Eddie.
Ahoj, Danieli, jak je?
Čao, Ali!
Nepojedeš s námi?
Ne, dneska ne. Užijte si to.
Zavolám ti zítra.
Ten tvůj mrňous může jet taky.
Nazdar, mami, může Danielek s námi na projížďku?
- Proč jsi s nimi nejela? - Nechtělo se mi.
- Klidně jsi mohla jet. - Kdybych chtěla, tak jsem jela.
Mně by to nevadilo. Dělej si, co chceš. Mně je to jedno.
To je paráda.
Pane Miyagi, to je skvělý. Máte tam pravý ryby.
Senzace.
Znám různý napucovaný čínský restaurace,
ale tady je to lepší.
Připadám si jak v ráji. To všechno jste dělal sám?
To jsou bonga?
"Hare Krišna."
Ty veselý, to dobře.
- Co je tohle? - Japonské brusné kotouče.
- Na co je používáte? - To bys měl vědět.
Kroužit doprava.
Kroužit doleva.
- Nebylo by to lehčí sem a tam? - Ty kroužit.
Kruh doprava. Kruh doleva.
Kruh doprava.
Nadechnout. Vydechnout.
Doprava. Doleva...
Celou podlahu.
Kruh doprava. Kruh doleva... Vdech, výdech.
Výbolně.
Všechny třísky pryč.
Jsem úplně mrtvej.
Pane Miyagi, jsem grogy.
Moje ramena...
Dobře.
Dobré. Ty běž domů a odpočívej.
Zítra začínáme brzy. V šest.
Nebylo by to lepší plácačkou?
Kdo nedokáže chytit mouchu hůlkami,
nedokáže nic.
- Už jste nějakou chytil? - Ještě ne.
Můžu to zkusit?
Když chceš.
Hej, pane Miyagi, podívejte se.
Podívejte se.
Štěstí slepé...
To asi znamená, že dokážu všechno.
Nejdřív ty dokážeš natřít plot.
Pohyb vychází ze zápěstí.
Zápěstí nahoru... zápěstí dolů...
Mysli zápěstí. Nahoru, dolů, dlouhé tahy.
Výbolně. Nahoru, dolů.
Na mě ty nedívej se, dívej na plot. Nahoru...
Dolů. Ohýbej zápěstí.
Dlouhé tahy.
Nahoru, dolů.
Pokrč kolena. Nahoru...
Výbolně. Nezapomeň na dýchání.
Vdech, výdech. Nahoru, dolů. Nahoru, dolů...
Výbolně, Danieli. Nahoru, dolů...
Malé prkno - levou rukou. Velké prkno - pravou rukou.
- Už to skoro mám. - Celý plot.
Velké prkno - pravou. Malé prkno - levou.
Nahoru, dolů...
Hotovo. Nevypadá to marně.
Obě strany?
Ještě ne.
Výbolně.
Přijít zase zítra. Začínáme brzy.
Nahoru, dolů...
NATŘÍT DŮM
NE NAHORU - DOLŮ. DOLEVA - DOPRAVA!
Sakra! No to snad ne!
- Ty vynechat kousek. - Jakej kousek?
Proč jste mi neřekl, že jdete na ryby?
Nebyls tu.
Třeba bych chtěl jít s váma.
Ty trénovat.
Cože?
Dřu tady jako váš otrok! Máme spolu úmluvu.
Vy mě máte vést
a já se mám učit.
Čtyři dny se tu dřu, a nic jsem se nenaučil.
- Ty naučil mnoho. - Jo, smirkovat vám podlahu!
Umyl jsem vám auta. Natřel jsem vám dům.
- Nic není tak, jak se zdá. - Kecy! Jdu domů!
Danieli!
- Co je? - Pojď sem!
- Ukaž, jak brousí podlaha. - Nemůžu pohnout rukou!
Co to děláte?
Teď ukaž, jak brousí podlaha.
- Jak jste to udělal? - Teď ukaž!
Jak jsem brousil podlahu?
Vstaň!
Ukaž, jak brousit podlaha.
Brus podlahu!
Brus podlahu.
Velké kruhy. Brousíš podlahu.
Brus podlahu.
Teď ukaž, nanést vosk, setřít vosk...
Nanést, setřít.
Nanést, setřít!
Soustřeď se.
Dívej mně do očí. Palec pevně do dlaně.
Nanést vosk, setřít vosk. Nanést, setřít. Nanést, setřít.
Nanést vosk, setřít vosk.
Ukaž, jak natírat plot. Nahoru, dolů.
Nahoru! Dolů!
Nahoru.
Dolů.
Druhou rukou. Dívej mně do očí. Vždycky se dívej do očí!
Ukaž, jak natírat dům. Ze strany na stranu.
Pevné zápěstí. Ze strany na stranu.
Ukaž, nanést vosk, setřít vosk.
Ukaž, jak natírat plot.
Ukaž, ze strany na stranu.
Ukaž, jak brousit podlahu.
Vždycky ty dívej do očí.
Přijď zase zítra.
Učit rovnováhu. Jdi po krk do vody a kopej.
Co jste to dělal na tom kůlu?
- Jeřábí technika. - Funguje?
- Když děláš správně, není žádná obrana. - Naučíte mě to?
Nejdřív uč stát a pak létat.
To zákon přírody, ne můj.
- Kdo vás to naučil? - Můj otec.
Musel jste mít bezvadnýho otce.
Ten kluk má cvičenýho Rákosníka.
- Hele, umí nějaký nový finty? - Promiňte, prosím.
Musíme jít. Odnést laskavě ty láhve.
Odnes si je sám, Hašimoto.
- Jak jste to udělal? - Já nevím,
poprvé.
To nebylo špatný.
Mohla bys hrát za školní výběr.
Nepůjdeme v pátek na tu skluzavku?
Můžu se pro tebe stavit kolem sedmý.
Večeřím s rodiči v klubu.
Sejdeme se ve 21.30.
- To je bezva. - No jo...
- Co se děje? - To je zas ten můj šotek.
Dělej, že neslyšíš.
- Encino Oaks Country Club. 21.30. - V pátek?
Fajn.
- Ahoj, Ali. - "Ahoj, Ali."
Už v tom lítám.
Dobrá, tady. Zastav. Hoď kotvu.
Dobře. Postav se.
Na příď. Příď!
- Nahoru! - Co, až nahoru?
Udělej kryt. Levou - pravou. Nahoru - dolů.
Do stran. Nadechni, vydechni.
A neplašit mně ryby.
Kdy se budu učit údery?
Lepší učit rovnováhu. Rovnováha je základ.
Dobrá rovnováha, dobré karate.
Rovnováha špatná, radši všeho nechat a jít domů. Rozumíš?
Jo, rozumím.
Jako kluk jste se pral?
Mnoho.
Ale neměl jste problémy jako já.
- Zápas je zápas. - Ale vy jste uměl karate.
Vždycky se najde někdo lepší.
Měl jste strach?
Vždycky měl strach. Miyagi nenávidí boj.
- Ale máte rád karate. - Mám.
Karate vás připravuje k boji.
Opravdu to myslíš?
- Ne. - Tak proč trénuješ?
Abych nemusel bojovat.
- Miyagi myslí, že vidíš cestu. - A kdy mě naučíte údery?
- Až naučíš...
- se nenamočit. - Ne.
Jsi mokrý až za ušima!
Co blázníte?
Jste blázen.
Trápí tě Johnny? Hrdličky se nepohodly?
Nejsme hrdličky. Kolik je hodin?
Asi 21.40.
- Už musím jít. - Máš schůzku?
S kým?
Tati, je to jen kamarád.
S tím chlapcem z města?
Jo, bydlí dole ve městě. Je moc prima.
Zlatíčko, nemáš přece monopol na nejpohlednějšího muže v širém okolí.
Myslím, že bychom mohli uzavřít příměří.
Já s nikým neválčím. Promiň.
Snad dokončíme ten tanec.
To už nikdy nedělej.
Nevěděl jsem, že jste taky zpěvák. Jak se máte?
Danieli, pojď dál.
- Co jste to zpíval? - Japonské blues.
Kampai...
Kampai.
Banzai! - Bonsai.
Na malé stromy.
Ne "bonsai". Banzai!
Banzai.
Banzai!
Docela dobrý.
- Co vlastně oslavujeme? - Výročí.
Jaký výročí?
To je vaše žena? Nevěděl jsem, že jste byl ženatý.
- Moc krásná, nemyslíš? - Jo, je moc hezká.
Poprvý jsem ji viděl...
na třtinovým poli na Havaji.
Moc krásná.
A jak umět sekat třtinu.
Kde je teď?
Potřebuju pít, pít.
Danieli...
Podívej...
První Miyagi, který se měl narodit v Americe.
Nalej... pít... pít.
"Seržant Miyagi?" "Ano, pane."
"Seržant Miyagi na váš rozkaz. Zabili jsme hodně nácků, pane."
"Seržante Miyagi..." "Ano, pane."
"S lítostí vám oznamuji,
že vaše žena a syn... těžký porod."
Vyskytly se komplikace. Žádný doktor nepřišel.
Země svobodných, domov statečných. Žádný doktor.
JAPONCI ESKORTOVÁNI DO TÁBORŮ
Pane Miyagi...
Není vám dobře?
"S politováním vám sdělujeme,
že vaše žena a váš novorozený syn...
zemřeli v internačním táboru...
Manzanar na následky
velmi komplikovaného porodu."
"Za statečnost."
Tajemství dokonalého úderu
je soustředit sílu celého těla
do jediného bodu... sem.
Síla, celé tělo, jeden bod.
Tady. Teď ty udeř. Tvrdě!
Copak jsi malá holka?
Veď úder. Nejen paží... celým tělem.
Boky, nohy, veď úder. Zakřič "ki-aj".
Dodá ti sílu. Teď ty zkus.
- Ki-aj! - Ještě.
Ještě.
Výbolně.
Dobrý, ne?
Koukněte se...
Počkej... Danieli...
Co je zase?
Myslím, ty moc poskakuješ.
Moc mluvíš.
Málo se koncentruješ.
Do turnaje ještě hodně práce. Vstaň.
Teď soustřeď se... mysli sílu.
Úder.
Hodně štěstí, zdraví
Vše nejlepší, Danieli
Hodně štěstí, zdraví
Něco si přej.
Mám jen jedno přání.
Výbolně.
Danieli.
První dárek k narozeninám.
Pane Miyagi, proč jste to udělal? To jste neměl.
Co je to?
Pane Miyagi, to je krása!
Odkud to máte?
Moje paní šila sama, dávno.
Jestli ho budete chtít někdy vrátit, pochopím to.
Já vím, že ty chápat.
Zkus si ho.
To je paráda.
Skvělý.
Myslíte, že mám v turnaji šanci?
Co já myslím... je jedno. Já nebojovat.
Nevím, jestli toho umím dost.
Ty cítíš správně.
Vy umíte člověku dodat sebedůvěru.
To, co umíš, umíš dobře, na množství chvatů nezáleží.
Dnes ty dostal řidičský průkaz?
Jo, tady je.
Prohlídněte si ho.
"Daniel LaRusso."
- Blahopřeju. - Teď už mám pravý papíry.
- Nevěděl, že ty máš děvče. - Ne, nemám.
Hodíte se k sobě. Jiní, ale stejní.
Ne. Každý jsme úplně jiný.
Škoda, že tady není tvoje matka.
- Do pytle! Hergot! - Co děje?
Musím domů.
- Máma mi peče narozeninový koláč. - Já rozumět.
Má to být překvapení.
- To nic. - Promiňte.
Miyagi měl taky matku.
Pojď ven.
- Ukážu ti dárek číslo dva. - Dárek číslo dva?
Nemůžete mi pořád něco dávat.
Už jste mi toho dal až až. Opravdu, ne.
Vyber ty si.
To ne.
Nechtěj urazit starce.
Vybírej.
Pane Miyagi...
Já tomu nemůžu uvěřit.
Takový dárek!
Ale ty nezapomeň... Řidičák dobrý,
oči, uši a mozek lepší.
Co je ti?
Mám trochu strach. Ten turnaj a všechno kolem.
Ty pamatuješ, co my učili o rovnováze?
Jo.
Ta neplatí jen pro karate.
Platí pro celý život.
Když tvůj život v rovnováze...
Všechno je lepší.
Ty rozumíš?
Ano, rozumím.
Jste můj nejlepší přítel.
Já mám...
tě taky rád.
Jeď. Najdi rovnováhu.
Tak jo.
- Banzai, Danieli! - Banzai!
- Banzai!
TEST LÁSKY
Vzdávám se. Nestřílejte!
- Neopouštěj mě. Jsem zraněný. - Klidně si umři.
- Chtěl jsem se ti omluvit. - Fajn, tak ses omluvil.
- Mám řidičák. - No hurá!
Ty nemáš radost?
No a co? Mám dělat kotrmelce?
Čekal jsem, že mi pogratuluješ,
ale na to nejsem dost bohatej, že?
Dej jí pokoj.
Copak pravda bolí?
- Ty si to vážně myslíš, to je to. - Jo, vím, že to tak je.
- To není pravda. - To určitě.
Nescházela jsem se s tebou kvůli autu nebo kvůli tomu, kde bydlíš.
Tak když o tom mluvíme, proč jsme se vlastně scházeli?
Jakej jsi měla důvod?
Myslela jsem... že my dva jsme jiní než ostatní.
Jo, já jsem z města, a ty z bohatý čtvrti.
A ty to prostě nezvládáš.
Já to zvládám, ale ty ne.
Proč jsi tak vztahovačný?
Vždycky na tebe byla milá.
Jo, ale jen aby Johnny žárlil.
Nevymejšlej si.
Viděl jsem je spolu v klubu.
To je fakt.
A viděl jsi taky to strhující finále?
Hladil ji po zadku?
Složila ho pravým hákem. Myslíš, že si vykloubila zápěstí při manikúře?
- Ona ho praštila? - To je slabej výraz.
Proč mi nic neřekla?
Proč by to dělala?
Ahoj, mlátičko.
Hele, já jsem trouba.
Jseš trouba.
Odpustíš mi to?
Nic neslyším.
Takže asi ano.
Pojď sem.
Určitě jsi slyšela o tom zítřejším turnaji.
Jak by ne.
Asi jsem udělal blbost.
Třeba ne.
Nemám zrovna moc fanoušků.
Máš mě.
Nejspíš mě vyřaděj v prvním kole.
Aspoň půjdeme dřív domů.
- Pojď, něco ti ukážu. - Co?
No tak.
Jak se ti líbí?
- To je tvoje? - Jo.
- Opravdu? - Jo.
- To je fáro! - To teda je.
Prosím, slečno.
Mám řídit já?
Jsou 80. léta.
Jasně.
Zmáčkni tento knoflík a nastartuj.
- Ty jsi blázen. - Rozsviť světla.
Dobrý. Jednička je dolů.
Pomalu pouštěj spojku. Jedeme!
To je paráda!
Bezva.
- Jezdí rychle? - Radši to nezkoušej.
- Miyadži. Jaký máte pás? - Cože?
Záleží na tom?
Nejnižší možný je hnědý.
Chlapec on má černý.
Dobře.
Radši si pospěšte. Za chvíli začínáme. Běžte dolů do haly.
- Uvidíme se vevnitř. - Tak jo...
Promiňte, pane rozhodčí.
Ne Miyadži. Miyagi.
Dobrá, díky.
Podívejte, koho tady máme.
Naše kamarádka Danielka.
Tak co? Maminka tě nestačila oblíknout?
Mluvím s tebou, ty smrade.
No tak, pojď, pojď.
Nechte si to do ringu.
Správně.
Jdeme.
Body nebody,
zpráskám tě jako psa.
Řekl jsem ven!
Jako psa.
Myslel jsem, že se rozbrečí.
Pane Miyagi.
Pospěš si. Turnaj začíná.
- Kde jste ho vzal? - Buddha zařídil.
Tatami číslo tři.
- Kde to je? - Tamhle.
Promiňte, jen trenéři a žáci.
On nemluví anglicky
a ona je jeho překladatelka.
- Co říkal? - Že mu připomínáte strýčka z Tokia.
No tak dobrá...
- Cože? - Říká, že jste velkomyslný.
- Děkuju. - Není zač.
- Jaká jsou pravidla? - Nevím.
Já tu poprvé.
Myslel jsem, že o tom něco víte.
No nazdar, to budou jatka.
- Říkal jste, že jste hodně bojoval. - O život, ne o body.
Za každý zásah od pasu nahoru je bod.
Hlava, prsa, žebra. Jasný?
- Doufám, že jo. - To zvládneš.
Kdy už dostanete rozum?
- Já jsem tady. - Ano, číslo tři.
- Proč ten kluk klečí? - Nevím.
- To nic nevíte? - Hlavně se nedej.
Připravit.
Úklona.
Boj.
Bojuj!
Nedej se, Danieli.
Užívej obranu.
Body přijdou. Pamatuj rovnováhu. Udělej dobrý boj.
Jestli ještě jednou opustíš žíněnku, bude tě to stát bod.
Do toho, Danieli!
Na místa.
Jeden bod za kop.
Danieli, ty válíš!
Vítěz!
- Musí být těsné. - Jo, sem.
- Netušil jsem, že postoupím až sem. - Já taky ne.
- Nebylo by skvělý, kdybych vyhrál? - Bude skvělý, když ty přežiješ.
Jak to myslíte?
- Jsi v pořádku? - Když se nehýbám, tak to nebolí.
Teď se budeš muset hýbat.
Už se začíná? Co jste myslel tím "když přežiješ"?
Dámy a pánové,
prosím o pozornost.
Začíná první semifinálový zápas dnešního odpoledne.
Obhájcem titulu je John Lawrence z klubu Cobra-kai.
Dvojnásobný vítěz oblastního přeboru v kategorii do 18 let.
Jeho soupeřem bude Darryl Vidal z Karate klubu v Locust Valley.
Zápasí se na tři body. Borci, nástup na žíněnku!
Připravte se, pánové.
Nandej mu to, Johnny!
Předveď mu, co umíš.
Ke mně, pánové.
Úklona.
Úklona. Boj...
No tak, Johnny!
Jeden bod, Lawrence!
Výborně!
Lawrenci, zpátky na místo!
Cítíš se dobře?
Jde to.
Jeden bod, Lawrence.
Dobrý bod, Johnny!
Bod Lawrence... Vítěz!
Další semifinálový zápas rozhodne,
kdo se utká s obhájcem titulu.
Daniel LaRusso
z klubu Miyagi-do...
Bobby,
- musíš ho zranit. - Sensei, dokážu ho porazit fér.
Nechci ho jen porazit.
Ale za to mě diskvalifikují.
Vyřaď ho ze soutěže!
Začínáme, chlapci. Zlomte vaz.
Do toho, Bobby!
Úklona. Připravit...
Nenechte se unést, pánové.
Boj...
- Promiň! Já nechtěl. - Moje noha!
Pane Miyagi, hrozně mě bolí noha.
Miyagi u tebe.
Bobby Brown z klubu Cobra-kai je diskvalifikován
pro nedovolený a úmyslný kontakt.
Daniel LaRusso má právo na 15 minut přestávky před návratem do ringu.
Pokud nebude schopen nastoupit,
John Lawrence zvítězí kontumačně.
Podám zprávu rozhodčím.
Držel ses dobře, mladý muži.
Sakra!
To nic, chlapče. Byl jsi skvělý.
Jsem na tebe hrozně pyšná.
Byla to smůla.
Mohl jsi zvítězit.
Nechte mě chvíli samotnýho.
Budeme venku.
Pane Miyagi...
Myslíte, že jsem mohl vyhrát?
- Vyhrát... prohrát... je jedno. - Tak to nemyslím.
Ty měl velkou šanci.
Dokážete mi napravit nohu?
Není důvod bojovat dál. Ty dokázal, co chtěl.
Jo? Že umím snášet porážku?
Pokaždý, když ty kluky potkám, budou si říkat, že jsou lepší než já.
Takhle nikdy nebudu v rovnováze. Ani s nimi, ani s Ali...
ani sám se sebou.
Cože?
Ty zavři oka.
Dámy a pánové,
přichází chvíle, na kterou všichni čekáme.
Bude Daniel LaRusso bojovat? Daniel LaRusso bude bojovat!
Co k tomu dodat, vážení?
Co tvoje noha, synku?
V pořádku. To je chlap!
Tento finálový zápas rozhodne o vítězi turnaje,
který se stane oblastním šampiónem
v karate, v kategorii do 18 let.
Daniel LaRusso, Miyadži-do karate.
Miyagi-do.
Miyagi-do karate.
John Lawrence z klubu Cobra-kai.
Bojuje se na tři body. Zlomte vaz, chlapci.
Do toho, Danieli! Ty ho porazíš. Dokážeš to.
Připravit. Úklona.
Proti sobě. Úklona.
Boj...
Lawrenci, zpátky!
Jeden bod pro LaRussa.
Zabiju tě!
Bod! Druhý bod pro LaRussa.
Oddechový čas. Běžte ke svým senseiům.
Jdi mu po tý noze!
Máš něco proti tomu?
Ne, sensei.
Žádné slitování!
Dva body LaRusso. Lawrence nula.
Jeden bod Lawrence.
2-1 LaRusso.
Běž po něm.
Kop do boku. Jeden bod Lawrence. 2-2.
Opuštění žíněnky. Vraťte se!
Znič ho, Johnny!
No tak, Danieli, ty to dokážeš!
Johnny.
Do toho, Danieli. Buď silný.
- Můžeš ještě? - Jo, dobrý.
Naším novým šampiónem se stane ten, kdo získá další bod!
Je konec! Dokázals to!
Jsi v pořádku? Můžeš pokračovat?
Přineste mu rakev!
Napomenutí za nedovolený kontakt na koleno.
Doraž ho!
Vítěz!
Nový šampión...
Jseš dobrej, LaRusso.
Dík.
Pane Miyagi, dokázali jsme to!
Sláva!