Ännu en by är död.
Vi ger oss av. Förruttnelsens hav slukar snart det här stället.
Tusen år har gått sedan civilisationens kollaps.
Förruttnelsen hav, en giftig djungel, sprider sig över jorden
och hotar mänskligheten.
NAUSICAÄ FRÅN VINDARNAS DAL
Oomuspår.
De är färska.
Ett oomuskal!
Fantastiskt.
Jag har aldrig sett ett helt skal förut.
Ett vackert ljud.
Det slog av en flisa från mitt svärd! Nu blir de glada hemma i dalen.
Det här räcker till många verktyg.
Vilket öga! Jag undrar om jag kan bära det.
Det lossnade.
Vad lätt det är!
Mushigoyashi-trädet sprider sina eftermiddagssporer.
Det är vackert...
Ändå skulle mina lungor ruttna inom fem minuter om jag inte hade masken.
Va?
Vad var det där?
Vad är det som händer?
Mitt hjärta bankar.
Ett insektsgevär! Nån blir attackerad av insekter.
Oj, förlåt.
Där är de! Ett jättemoln av sporer.
En oomu! Skalet måste vara från den.
De kan inte fly ditåt.
Hoppas att de ser det.
Bra, de kommer hitåt.
Det är ju...
Vilken fantastisk oomu!
-Spring mot vinden. -Tack.
Oomu, återvänd till djungeln. Det som finns hitåt är inte din värld.
Var snäll nu.
Han är rasande! Jag måste lugna ner honom.
Hon bedövade den med lysraketer.
En insektsvissla.
Vakna, oomu. Vi går tillbaka till djungeln.
Den vaknar.
Oomun återvänder till djungeln.
Hon tämjde den med bara lysraketer och en insektsvissla.
Mäster Yupa!
-Nausicaä, jag kände knappt igen dig. -Det var 1,5 år sen. Far blir glad.
Tack för hjälpen! Du har lärt dig att behärska vinden.
Inte enligt far...
Visst ja, jag hade glömt bort honom.
En rävekorre? Jag har aldrig sett en sån.
En insekt tog honom. Jag trodde att det var ett barn, så jag sköt.
Det förklarar varför oomun blev rasande.
Han fick nog inte i sig nåt gift.
Akta handen. Till och med som ungar är de ilskna.
Kom hit...
Här...
Titta, jag är inte farlig.
Jag är inte farlig.
Ser du? Var inte rädd.
Eller hur?
Du var bara lite förvirrad, va?
Får jag behålla honom?
Gärna det, men...
Tack! - Kai och Kui, minns ni mig?
Vilken märklig förmåga.
Blev ni trötta av att springa?
Hur mår allihop?
-Vad är det? -Far...
-Far kan inte flyga mer. -Jihl?
Har giftet spridit sig så långt?
Ja. Det sägs att det går så för alla som bor vid Förruttnelsens hav.
Jag borde ha besökt er tidigare.
Ingen fara, det är bra att ni är här nu.
Mäster Yupa, senare vill jag visa er en sak.
Mitt hemliga rum. Men avslöja inget, de blir bara rädda.
Jag meddelar att ni är på väg. Skynda er, mästare.
Mäster Yupa?
Vill ni bära den här åt mig? Den är svår att flyga med.
Hon kan verkligen läsa vinden. - Kom, vi är snart där.
-Mäster Yupa! -Hur mår ni?
Vi har inga problem, varken med vind eller vatten.
-Mäster Yupa! -Mår ni bra, allihop?
Det är mäster Yupa.
Vi har väntat på er!
-Ers majestät, han är här. -Jag är snart klar.
-Mäster Yupa! -Gamle Mito. Du jobbar hårt, ser jag.
I kväll får ni berätta historier från fjärran länder.
Okej, sätt i gång den.
-Det ser bra ut. -Ja.
-Det här var bra material. -Vi måste hämta resten i morgon.
-Kom, Toeto. -Ja.
-Toeto fick det här barnet i år. -Låt mig se.
En fin flicka. Hon påminner om Nausicaä som liten.
Vill ni ge henne ett namn?
Så att goda vindar alltid blåser för henne?
Om ni vill. Jag ska ge henne ett bra namn.
Tack! Må hon bli lika frisk som prinsessan.
Hon får gärna bli lika frisk, bara hon inte leker i djungeln.
-Men där hittade jag ju oomuskalet. -Tänk på mig som arbetar på slottet.
Jag måste oroa mig hela tiden.
Vi måste erkänna att det är bra att få oomuskal.
Just det, och hon räddade ju mig också.
Räddade flickan dig?
Jag blir lugn när jag kommer till dalen.
-Hur var din resa den här gången? -Fruktansvärd.
Förruttnelsens hav har slukat två länder till i söder.
Det sprider sig hela tiden.
Och överallt är det krig och svält. Bara dåliga tecken.
Varför kan de inte leva som här?
För att vi är skyddade av vinden som blåser från havet.
Djungelns gift når inte hit.
Yupa, ska du inte bosätta dig här i dalen?
Du ser själv hur det är med mig. Det skulle göra alla glada.
Det är lönlöst.
Det är Yupas öde att ständigt fortsätta sitt sökande.
-Mitt öde? -Gumman, vad letar han efter?
Vad? Vet du inte det, Nausicaä?
Där, det står på väven på väggen.
Jag kan inte längre se den, men det finns en figur i vänster hörn.
"Klädd i blått ska han nedstiga på ett gyllene fält"-
-"för att förenas med den förlorade jorden..."
"...och leda folket, till slut, till det rena landet."
Mäster Yupa, det är väl bara en gammal sägen?
Reta mig inte, gumman.
Men det är ju det som ni gör.
Jag vill bara lösa djungelns gåta.
Jag ville veta om människan är dömd att uppslukas och förintas av den?
Jag vill ta reda på sanningen.
Jag önskar att jag kunde hjälpa mäster Yupa.
Ers majestät. Ers majestät!
-Vad är det, Mito? -Gol luktar nåt i vinden.
Det är snart gryning. Jag kommer.
Tack.
En bra storm, men nåt står inte rätt till.
Där är det. Titta, en gång till!
-Ett skepp. -Vad gör det ända här ute?
-Vad står på? -Mäster Yupa, ett skepp!
-Ett skepp? -Det kommer hit.
Det är jättestort!
-En farkost från Tolmekien. -Den flyger konstigt.
De vill nödlanda. - Hjälp mig att lyfta, Gol.
-Nej, Ers majestät! -Jag visar dem till stranden.
-De har svängt. -Nu bär det i väg.
Teto...!
De måste ha dödat insekter.
Ni måste stiga, annars kraschar ni.
Ni måste stiga!
-Det störtade... -De är vid klipporna.
Kom igen, alla som är friska.
Flickan... Hon lever.
-Var är jag? -I Vindarnas dal. Prata inte.
Jag heter...
...Lastel från Pejite.
-Bränn lasten. -Lasten?
-Jag ber dig, bränn den. -Jag förstår.
-Ingen fara, alltihop brinner. -Tack och lov...
Ers majestät!
En prinsessa från Pejite?
En insekt. En levande ushiabu.
-Den tillkallar sina vänner. -Den kan inte flyga.
-Hämta vapen. -Om vi skjuter kallar den på fler.
-Jag dödar den! -Gevär biter inte på dem.
-Vad annars? -Vänta.
Hämta min glidflygare, Mito.
Ers majestät...
Återvänd till djungeln. Du klarar av att flyga.
Så ja, det är bra.
-Ers majestät. -Tack.
Tack och lov! Man vet inte vad som händer om så bara en insekt dör.
En oomu...
Jag har hittat en, kom.
Här.
-Sporerna satt fast på skeppet. -De har inte släppt ut gift än.
-Vi är nästan klara. -Vi måste hitta alla.
-Vad är det för en klump? -Elden förstörde inte den...
Vi får undersöka det här senare. Hjälp till att bränna sporerna.
Gör det grundligt, tack.
-Vilka problem de tog med sig! -Titta, Mito.
Den pulserar, som om den levde!
-Mäster Yupa, vad är det här? -På min resa hörde jag rykten...
Ett av den gamla världens monster som sov under Pejite hade grävts upp.
-Den gamla världens monster? -Gudskrigarna.
Gudskrigarna. De förstördes väl i Sjudagarselden?
Är det här...?
Det sägs att gudskrigarna förvandlades till sten.
Men en av dem sov under jorden i tusen år.
Den liknar faktiskt en människa.
Tolmekien är en grym militärstat, långt västerut.
Varför hade de en fånge från Pejite?
Ni får fortsätta själva.
Vad är det som händer?
Vad är det?
Spring!
Tolmekiska skepp! - Allihop, till slottet!
Till slottet. Samlas i slottet!
Slottet!
Far!
-Gumman, göm dig. -Jag blir kvar här.
Ers majestät!
Era jävlar!
Nausicaä...
Rör er inte.
Svärdet är gjort av oomuskal. Det kan genomborra din keramikrustning.
-Det är Yupa... -Jag frågar er, tolmekiska krigare:
I går slet dalens folk för att rädda ett av era skepp.
De gav de döda en värdig begravning.
Det här är ett litet land, men ska ni behandla dem så här?
Ni måste ha skäl för att föra krig.
Ni borde skicka en budbärare och uppge dessa.
Nausicaä... Var lugn, Nausicaä.
Om du slåss nu slaktar de hela befolkningen.
Vi måste överleva och vänta på vår chans.
Din...lilla flicksnärta!
-Lägg ner den, Kurotowa. -Men...
Vad är hon för en typ? Hon dödade allihop!
Era ord smärtar mig.
Är ni Yupamiralda, områdets störste krigare?
Vi är inte här för att döda. Vi vill prata. Lägg ner ert svärd.
-Prinsessan! -Ers majestät!
Lyssna!
Hennes höghet Kushana, befälhavare för Tolmekiens gränsstyrkor, ska tala.
Vi är här för att ena avlägsna länder-
-och skapa ett fredligt kungarike.
Ni är nära att utplånas av Förruttnelsens hav.
Acceptera vårt styre och bidra till vårt verk.
Vi ska bränna Förruttnelsens hav och återställa jorden!
-Bränna? -Är det möjligt?
Vi har återupplivat kraften som en gång lät människan regera på jorden.
Följ oss, och jag lovar er ett liv utan djungelns gifter och insekter.
Vänta!
-Ni får inte röra Förruttnelsens hav. -Vad är det här för en kärring?
-För bort henne. -Låt henne tala.
Under tusen år har människor många gånger försökt bränna det-
-men varje gång översvämmades jorden av hjordar av rasande oomuer-
-som en flodvåg.
De förstörde länder och slukade städer.
Deras raseri slutade inte förrän de svalt ihjäl.
Med tiden slog sporerna rot i deras ruttnande kroppar-
-och stora områden uppslukades av djungeln.
-Vi får inte röra Förruttnelsens hav. -Det räcker med dina fantasier.
Och vad ska du göra? Döda mig också?
-Du, din...! -Döda mig om du vill.
Det är lätt att mörda en blind gammal kvinna. Precis som du mördade Jihl!
-Jihl?! -Han var ju sjuk!
-Mördare! -Åk hem!
Tysta dem! Vi tillåter inte motstånd.
Vänta, allihop. Lyssna på mig.
Jag vill inte att fler ska offras. Jag ber er...
Ers majestät...
Ni också, gumman.
Vi måste foga oss.
-Rör på påkarna. -Snabbare!
-Det är en bra dal. -Jag är emot det här.
Vi har order att frakta hem gudskrigaren.
Det är omöjligt. Inte ens vårt största skepp kunde bära den.
Men ni kan inte mena att ni vill bygga ett land...
Och om jag gör det?
Ska monstret bli en leksak åt idioterna där hemma?
Jag förstår er.
Jag är bara en enkel soldat. Beslut som dessa är bortom mig.
Du är listig.
Medan jag är i Pejite är din uppgift att återuppliva gudskrigaren.
-Kan stridsskeppet flyga? -Ja, vi fann det här.
Missta inte er. Jag ber inte om era råd.
-Men att ta prinsessan till Pejite... -Gisslan, stridsskeppet och mat...
Ni väljer ut fem gisslan. Förbered allt inför i morgon.
Tack för att ni ställer upp som gisslan.
De tar allt vi har.
Jag ska smita, återvända och vänta på min chans.
-Monstret får inte återupplivas. -Nej.
Nausicaä.
Teto, var är din matte?
Nausicaä! Vad i all världen är detta?
Växter från Förruttnelsens hav.
Jag har odlat dem med sporer. Oroa dig inte, de är inte giftiga.
Inte giftiga? Luften är ren här inne, men...
Hur går det till? Här blommar ju en dödlig hisokusari.
Slottets väderkvarn hämtar vatten från djupt nere i jorden.
Sanden kommer också från brunnens botten.
Med rent vatten och ren jord är växterna inte giftiga.
Föroreningen finns i jorden. Till och med i vår dal.
Varför... Vem var det som förstörde jorden på det här viset?
-Upptäckte du det här själv? -Ja.
För att bota min fars sjukdom, och andras. Men...
Jag ska stänga det.
Jag har stängt av vattnet, så snart vissnar de och dör.
-Nausicaä. -Jag blir rädd för mig själv.
Jag vet inte vad det här hatet kan få mig att göra.
Jag vill inte döda nån.
Prinsessan!
-Vi har samlat. -Chikonötter.
De är till er!
Mina vänner...
Vad många! Ni måste ha arbetat hårt.
Tack.
-Jag ska inte slösa dem. -Stackars er!
Allihop ombord. Vi ska lyfta.
Nej, gråt inte.
-Oroa er inte. Jag är snart hemma. -Säkert?
-Har jag nånsin ljugit för er? -Nej.
-Eller hur? -Ja.
-Säkert? -Ja.
Gå nu, det är farligt.
Ni har lovat!
Ta väl hand om prinsessan!
-Är vi inte i Pejite snart? -Jag har ont i höften.
Jisses, vilket gäng nollor prinsessan valde!
Är inte det där konstigt?
Varför flyger de så nära?
Som om de är rädda för ett anfall.
Gifter virvlar under molnen.
Rör inte er.
Ett stridsskepp!
Vi blir beskjutna. Skepp nummer två är träffat.
-Vad var det jag sa! -Fruktansvärt!
-Försvarsformation. -Ett stridsskepp från Pejite.
-Fan! De fick nummer tre. -Vad gör korvetten?
Vilka värdelösa skepp!
Åh nej, vi är träffade i aktern!
Pråmens kabel gick av!
Kvickt, Teto.
-Vi störtar. -Ers majestät!
Sluta! Döda inte mer!
Sluta!
Ers majestät.
-Skynda, Mito! -Det är ute med oss.
-Jag kan kanske flyga den. -Vad säger ni?!
-Skynda dig, Mito! -Va? Okej!
Starta motorn. Spräng upp dörren!
Kom! Skynda dig!
-In, fort! - Mito, funkar det? -Någorlunda.
-Fyll fart när vi skjuter. -Uppfattat!
Gör dig redo, skjut!
Sätt på masken. Vi ska rädda pråmen.
Du är varm ännu. Dö inte, Teto.
Vad är det här för ställe? Det är alldeles tjockt med gift.
Håll ett öga åt höger. De är i närheten.
De är fortfarande i luften.
Ni har rätt. Där är de!
Det är prinsessan!
Håll ut! Jag kastar över ett rep.
Vår krok är sönder. Det finns ingenstans att fästa det.
-Jag vill inte ätas upp av insekter. -Jag dör hellre direkt!
Få inte panik. Dumpa er last.
-Farväl! -Gör som jag säger. Släng av lasten.
Slå av den bakre motorn. Den låter för mycket.
-Ja! -Va...?
Prinsessan, vad gör ni...?
-Er mask! -Ni kommer att dö!
-Sätt på masken! -Ni kommer att klara er.
-Lita på mig och dumpa lasten. -Vad ni än säger.
Sätt på masken!
-Hon ler. -Vi kommer att klara oss.
Kvickt, dumpa lasten.
-Vi störtar! -Starta motorerna. Vi ska landa.
Jag andades in.
Snabbt, snabbt!
-Ers majestät! -Är alla oskadda?
Rör er inte!
Du!
-Tack för att du räddade mig. -Varför räddade du henne?
Du trodde att jag skulle krypa för dig av tacksamhet.
Du vet ingenting om Förruttnelsens hav.
Den är inte som vår värld.
Man vet inte vad ett pistolskott kan orsaka.
Skeppen slungades in i djungeln. Insekterna är arga.
Titta uppåt.
Yammorna är vakter. De kommer att kalla på fler insekter.
Vi måste fly. Kasta hit repet.
Laga kroken, Mito.
-Rör er inte. Jag ger orderna. -Vad är du så rädd för?
-Du är precis som en rävekorre. -Vad sa du?
Var inte rädd. Jag vill bara att ni återvänder till ert land.
Din jävel!
De är här.
Tyst! Reta inte upp dem.
-Det är ett oomubo! -Vi är omringade!
De undersöker oss.
Oomuer, förlåt oss för att vi stör ert bo.
Försök att förstå, vi är inte era fiender.
Ers majestät!
Lever han fortfarande? - Vänta! Oomu!
Vad är det som händer? Deras ögon har blivit blodröda!
Vad ska ni göra med glidflygaren?
Flyg härifrån och vänta på mig i luften.
Om jag inte är tillbaka om en timme, återvänd till dalen.
Ers majestät!
Hon är borta.
Ge hit den.
Okej, allihop. Vi gör som prinsessan sa.
Ers majestät...
Fan också!
-Vem är du? -Du har dödat för många!
Mina raketer och visslor hjälper inte nu.
Kvicksand!
Satan!
-Det har gått två timmar. -Fler insekter.
Ers majestät!
Nausicaä.
Kom hit.
Far.
Mor är också här.
Nej, jag vill inte gå dit.
Låt mig vara!
Det finns ingenting här. Ingenting, sa jag.
Stanna där inne!
Det är en oomu-unge.
Hon är besatt av insekterna.
-Ge den till mig, Nausicaä. -Nej. Den har inte gjort nåt ont.
Insekter och människor kan inte leva i samma värld.
Snälla, döda inte den.
Snälla...
Teto...
Vilken märklig plats.
Hej! Äntligen har jag hittat den.
Hur mår du?
Var är vi?
Låt mig först tacka dig. Jag är Asbel från Pejite.
Tack för att du räddade mig.
Jag är Nausicaä från Vindarnas dal.
Var är vi?
Jag förstår att du är förvånad. Vi är under djungeln.
-Under den? -Titta.
Vi föll där uppifrån, tillsammans med sanden.
-Vi har inga masker på oss. -Just det.
Luften här är ren.
Jag blev också förvånad av att det fanns ett sånt ställe.
Vad är det?
Nausicaä, gå inte för långt.
Vilket underbart träd.
Fast det är dött rinner vattnet igenom det.
Liksom sanden i botten av vår brunn.
Sandkorn från förstenade träd faller ner ovanifrån.
Nausicaä.
Gråter du?
Ja. Jag är lycklig.
Lastel var min tvillingsyster. Jag borde ha varit hos henne.
-Förlåt, jag skulle ha sagt det. -Nej, då...
Förlåt mig. Jag var nära att döda den som var hos min syster när hon dog.
Jaha, den är alltså i Vindarnas dal.
-Nöten smakar jättekonstigt. -Chikonötter. De är nyttiga.
De är inte goda, men jag skulle kunna äta en hel stövel full.
Varför Förruttnelsens hav kom till? Du tänker på underliga saker.
Träden i djungeln växte för att rena en värld-
-som människorna hade förorenat.
De tar upp gifter från jorden, förvandlas till rena kristaller-
-dör och blir till sand.
Så skapades de här underjordiska grottorna.
Insekterna skyddar djungeln.
I så fall kommer vi att utrotas.
Vi kan inte leva i tusentals år bland gifter och insekter.
Vi kan åtminstone hitta ett sätt att hindra det från att spridas.
Du låter precis som Kushana.
Nej! Vi använder inte gudskrigaren för att kriga.
-Du får se när du möter mina vänner. -Låt oss sova.
Vi måste färdas långt i morgon.
Allt är i ordning.
-Går det bra? -Bålen håller på att stelna också.
Du blir ett sötare monster för varje gång man ser dig.
Du väcker en fattig soldats gamla ambitioner till liv.
Du flinar.
Du borde ha sovit under jorden till tidens ände.
General. Hennes höghets plan har blivit anfallet.
Alla störtade, utom korvetten.
-Och Hennes höghet? -Hennes skepp exploderade i luften.
General...
-Och byborna vet inte än? -Nej.
Vi ger oss av. Stanna här och fortsätt arbeta.
Antingen ler lyckan äntligen mot en ringa soldat-
-eller så är det en fälla för att förgöra mig.
-Mito och de andra är tillbaka. -De är vid Syrasjön.
-Vi skäms att vi kommer ensamma. -Jag är glad att ni är oskadda.
Släppa mig?
Dränk gudskrigaren i Syrasjön och återvänd till ditt land...
Ni har inte många soldater kvar, men varför ska vi offra fler liv?
Eld och vatten biter inte på den. Den kommer snart att börja gå.
Förstår ni inte? Det är för sent stoppa det.
Vi invaderade Pejite av rädsla för att nån skulle utnyttja dess styrka.
När det blir känt att den är här skickar andra länder sina trupper.
Ni har bara ett val: Återuppliva gudskrigaren-
-trotsa de andra länderna och lär er att leva med den.
Se här...
En insekt?
Min blivande man kommer att få se värre saker än så.
Bränn djungeln, döda insekterna och återupprätta människornas värld!
Stjäl den från oss, liksom vi stal den från Pejite.
Vi ska inte återuppliva gudskrigaren.
-Nödsituation! -Lösenordet.
-Det är bråttom. -Vind.
-Dal! -Okej.
-En del sporer har överlevt! -Va?
De sprider gift. Det är panik i dalen!
-Ge tillbaka dem. -Skynda er.
-Annars kommer dalen att förstöras. -Vi behöver våra eldkastare.
Eldkastarna kan användas som vapen.
Vi har inget val. Ge dem allt utom gevär.
-Korvetten är klar. -Inga missar nu.
Hämta trupperna i Pejite och kom hit med dem.
Du milde, det här blir besvärligt.
-Skynda er! -Snabbt!
-Hitta prinsessan. -Håll er lugna tills vi kommer.
Vi går till dalen.
Det är lönlöst. Sporerna har nått ända hit.
På den här sidan också.
-Flytta dig! -Vad gör du?
Här också!
Gumman...
Vi är tvungna att bränna dem. Skogen är dödsdömd.
Om vi tvekar kommer Förruttnelsens hav att sluka vår dal.
Kan ingenting göras? Skogen har skyddat dammen i trehundra år.
Fan, om bara de inte hade kommit.
Det ser illa ut. Vi går och hjälper dem.
Tycker du? Jag tycker att det ser ut som vanligt.
Insekterna är borta.
Jag undrar varför mitt hjärta slår så.
Vi är nästan där. Mina vänner är på andra sidan berget.
Pejite ser konstigt ut. Vad är det för en dimma?
Asbel, ta på masken.
-Insekter. Alla är döda. -Vi flyger till Pejite.
Tolmekiens armé är nog där.
-Till och med en oomu... -Den anföll det stora palatset.
Pejite är förintat. Vi har kanske utplånat Tolmekiens trupper, men...
Utplånat? Vad menar du, Asbel?
-Det är en brigg. -Mina vänners skepp! Vi går dit.
Asbel! Har du klarat dig?
Vad har ni gjort? Vi kan inte bygga upp det.
Så du såg staden? Det är ingen fara, djungeln kan vi bränna.
-Men gudskrigaren är inte här. -Jag vet, den är i Vindarnas dal.
-Hur vet du det? -Vi har inte legat på latsidan.
Vi har påbörjat vår andra fas. Vi ska förinta tolmekierna i dalen i kväll.
-Va? -Vad ska ni göra?
Vem är detta, Asbel?
Nausicaä från Vindarnas dal. Hon räddade mitt liv.
-Vindarnas dal? -Berätta, vad kommer att hända?
Du måste veta, Asbel. Berätta.
De ska provocera fram ett insektsanfall.
Det var alltså ni som fick dem att anfalla Pejite?
Hur kunde ni?
Vi måste få tillbaka gudskrigaren innan de återupplivar den.
Vi gör det för att rädda världen.
Och därför mördar ni alla i dalen?!
-Snälla, gör det inte! -Det är för sent.
När de har börjat kan ingen stoppa dem.
Tolmekierna har dödat nästan hela vårt folk.
Det här är det enda sättet.
Ta fast henne!
-Sluta! -Släpp mig. Låt mig flyga!
Det är hemskt nu, men krigaren kommer att rensa bort djungeln...
- ...och återuppbygga vår värld. -Ni är som tolmekierna!
Nej, de vill ha den till förstörelse.
Ni dricker också från brunnarna. Vet ni vad som renar vattnet?
Träden i djungeln renar sjöarna och floderna-
-som människorna har förorenat. Ska ni förstöra det?
-Ni grävde upp gudskrigaren! -Vad hade vi för val?
-Skulle vi underkasta oss Tolmekien? -Det är inte det!
Asbel, berätta hur djungeln uppstod och hur insekterna skyddar världen.
Jag ber dig, Asbel!
-Vad gör du? -Rör er inte.
-Släpp henne. -Ta dig samman, Asbel.
Jag menar allvar. Släpp henne.
Nausicaä, åk och varna dem!
Asbel! - Släpp mig!
Idioter!
-Vi kan ändå inte stoppa dem. -Vi skulle hålla oss lugna...
Använd stridsvagnen för att rädda våra män.
Den siste mannen har fallit.
-Är de på väg hitåt? -Jag vet inte. Hela byn samlas.
Måste de bli så upprörda för en liten bit skog?
Precis som i Pejite.
De tog stridsvagnen.
-Skynda dig. -Stressa inte.
Oj, här kommer de!
Framåt!
-Skynda dig! -Kanske den här...
-Den rör sig! -Vart är du på väg?
-Kör framåt! -Det vet jag väl.
Mobilisera alla stridsvagnar.
Hon överlevde...
Det var en kortlivad dröm... - Ers höghet.
Vi håller tillbaka dem. Evakuera alla till Syrasjön.
Uppfattat.
Prinsessan kommer snart med stridsskeppet.
Skynda er, allihop!
-Stå inte där, hjälp mig! -Jag har ryggskott.
Stridsvagnarna kommer!
-Skynda dig! -Det vet jag väl.
-Säkert? -En brigg från Pejite.
-Den tittade fram genom molnen. -Okej.
Se upp, hon är våldsam.
Kvickt.
Nausicaä, du är fri. Åk och varna din dal.
Med din glidflygare hinner du kanske. Den väntar på dig.
Asbel har berättat allt.
-Jag tar din plats. Ta på den här. -Vem är du?
Lastels mor.
-Åh, tack. -Jag är så ledsen.
-Allt som vi har gjort är fel. -Skynda dig.
-Men flickan, då? -Det är ingen fara.
-Var försiktig. -Vi har behandlat dig så illa.
Hitåt, Nausicaä.
Skynda dig.
Tack, allihop.
Förlåt för att det dröjde.
-Kan du lyfta härifrån? -Jag försöker.
En korvett!
Flyg in bland molnen.
Sluta skjuta!
Idioter! Där är bara storm och åska.
Jag har förlorat kontrollen.
-Skeppet faller sönder. -Vi måste lämna molnen och strida.
De väntade på oss.
-Vad gör de? -De ska försöka borda oss.
-De kommer. Det är din sista chans. -Jag stannar med dig.
Jag kan inte överge alla människorna och flickan som tog mitt ställe.
Bara du kan rädda ditt folk. Åk nu, för vår skull!
Vi tar skeppet. Ta inga fångar.
Flyg, Nausicaä!
Asbel!
Ers majestät!
Mito!
-Mito! Mäster Yupa! -Ers majestät!
Skynda er. Allihop är...
Jag fäller ut kroken. - Mäster Yupa, den röda spaken.
Det här är det sista. Skynda er!
Dörren håller inte.
Vi ska visa hur stolt Pejites folk är.
Vad är det? En fågel?
-Ett stridsskepp från dalen. -Va?
Din jävel!
Det är Yupa. Här har ni chans att vinna ära.
-Ge er. Korvetten återvänder inte. -Han är stark.
Det är vansinne, Ers majestät. Motorn exploderar.
Vi klarar oss till dalen. Gå upp till 300.
Vindens gud, jag ber dig, skydda mitt folk.
De flyttar sig inte.
-De väntar på henne. -På henne?
De tror att flickan kommer med stridsskeppet.
Skeppet kan bli besvärligt. Ska vi skjuta ner det?
-Vet du vad det är för ett skepp? -Det är från innan Sjudagarselden.
De sa att det kunde nå stjärnorna.
Våra gevär biter inte på det, men om man träffar sprickan...
Jag vill också vänta.
Om hon verkligen återvänder från djupt inne i Förruttnelsens hav-
-då skulle jag vilja prata med henne.
Har ni bestämt er?
Om ni övertalar dem, släpper jag er.
Vill ni sluta som Pejite?
Du är också en prinsessa, men inte alls som vår prinsessa.
Se på min hand. Det är samma sak som kung Jihl hade.
Om sex månader är den förstenad.
Men vår prinsessa sa att hon tyckte om de här händerna.
Att de var en arbetares vackra händer.
Vill du låta djungeln leva trots att dess gift förtär dig?
Ni använder eld, och det gör vi också, lite.
Men för mycket eld tar död på allt.
På en dag bränner elden ner en skog-
-som det tog vatten och vind hundra år att odla.
Vi föredrar vatten och vind.
Prinsessan blir ledsen när hon ser skogen.
General, vi inväntar era order.
-Stick. -Ja!
Jag vet inte vad som hände, men hon blev söt.
-Släpp dem, Kurotowa! -Va? Ska vi vänta?
Ge soldaterna mat. Vi anfaller om en timme.
Mat? Det tänker jag njuta av.
Nån kommer!
Det är Gol och de andra.
Vad är det?
-Här är ingen vind. -Vind?
Ja, vinden har slutat blåsa.
Gumman, vad är det?
Kan nån ta med mig ut?
Det har aldrig slutat blåsa förut.
Det gör ont i öronen.
Luften... Luften är full av ilska.
-Vi är nära. -Tre minuter till Syrasjön.
Sänk hastigheten och gå ner under molnen.
-Vad är det som glöder? -Oomuer!
Förruttnelsens hav svämmar över. De är på väg mot dalen.
Hur lyckades de hetsa oomuerna?
Nån lockar hjorden.
-Mito, flyg mot Sirius! -Okej.
Där är det. Mito, en lysraket.
Redo...
Skjut!
Vad är det?
Vad grymt! De hetsar dem att jaga efter ungen.
-Jag ska skjuta ner dem! -Nej, Mito!
Skjut inte!
Varför inte?
-Om ungen dör stannar de aldrig! -Vad kan vi göra?
-De förstör dalen. -Lugna ner dig.
Vi försöker ge tillbaka ungen till dem.
-Vad gör ni, Ers majestät? -Åk i förväg och varna dem.
Ers majestät! Ni är inte ens beväpnad!
Det är inte en av våra lysraketer. Det kommer från andra sidan sjön.
-Ett stridsskepp? -Antagligen.
Det är en nödsignal. Utan tvekan ett stridsskepp.
Det har gått en timme. Vi börjar. Att spilla blod är oundvikligt.
Pansarklädda trupper, ryck framåt.
-Kliv in, Ers höghet. -Det behövs inte.
Stridsskeppet!
Ge fyr!
Sluta skjuta! Sluta!
Ers majestät!
Vänta. Skjut inte.
Ers majestät!
-Var är flickan? -Hon är inte här.
Oomuer är på väg hitåt.
-Va? -Oomuer?
Prinsessan ska försöka stoppa dem. Vi har inte tid att strida nu.
Allihop, fly till en högt belägen plats.
Gumman, jag ser nåt som glöder rött.
-Det blir större. -Det kommer hitåt.
Ta tag i mig och håll hårt.
Det går inte att stoppa dem nu.
-Ingen panik! -Det finns fortfarande tid.
Om jag ska dö vill jag dö i dalen.
Inte förrän prinsessan ger upp!
Försök att vinna tid. Jag är snart tillbaka.
Nej, Ers höghet. Den är inte färdig.
När ska vi använda den om inte nu? - Kör!
Skjut inte! Lyssna på mig!
-Fan, hon flyger som en fågel! -Hon är ingen fiende.
-Hon vill säga nåt. -Alla som stör är fiender.
Vi måste snart släppa betet i dalen, annars är det ute med oss.
Här kommer hon. Låt henne komma nära och skjut sen.
-Nu, skjut! -Nej!
-Det är Lastel. -Flytta dig!
Oomu...
Var inte arg. Var inte rädd. Jag är inte din fiende.
Jag är ledsen. Jag kan inte be dig att förlåta.
Det är för grymt.
Rör dig inte. Du kommer att förblöda.
Var duktig och rör dig inte.
-De har hittat oss. -De kommer!
Stanna! Inte med dina sår...
Inte i den här sjön!
Du...
Du är snäll. Jag mår bra nu.
De kommer och hämtar dig.
De svänger. De kommer inte hit.
Nej, oomuer! Ditåt ligger dalen.
De är blinda av raseri. Om vi inte lugnar ner dem blir dalen...
-De idioterna drar dem till sig! -Vi klarar oss.
Vi bör fly. Kolla motorerna.
Nej, låt bli!
-Vi kan prata om det. -Flyg oss dit.
-Vi ska ge ungen till dem. -De kommer ändå aldrig att stanna.
Släpp oss framför dem, då.
-Flyg oss dit! -Men du kommer att dö.
Gumman, kommer vi alla att dö?
Om det är vårt öde, så.
-Det skrämmer inte ens dem. -Vi retirerar!
Det finns ingenstans att ta vägen.
Nej, fly inte. Vänta!
Ni måste hålla stånd för Hennes höghet...
Det är Hennes höghet!
På dem!
Det är gudskrigaren!
Den ruttnar. Det är för tidigt.
Bränn dem!
Vad är det? Härstammar du inte från jordens ondaste stam?
Otroligt! Inte konstigt att jorden brändes upp.
Hurra för Hennes höghet, Kushana!
Meja ner dem! Vad är det, ditt monster?
Skynda dig och skjut!
Fly!
-Gudskrigaren är död. -Det är bäst så.
Oomuernas ilska är själva jordens ilska.
Varför leva om vi är beroende av ett monster?
Prinsessan!
-Inte där. Det är vansinne! -Ers majestät!
Oomuerna ändrar färg.
Ilskan har försvunnit från luften.
De har stannat. Oomuerna har stannat!
Prinsessan!
Prinsessan är död!
Hon offrade sitt liv för att stilla deras ilska.
Hon räddade vår dal.
Titta...
Vad är det för ett ljus?
Teto...
Vad bra! Tack, oomuer.
Tack!
Det är ett mirakel. Ett mirakel!
Vilken medkänsla, vilken vänskap!
Oomuerna har öppnat sina hjärtan.
Barn, titta noga och var mina ögon.
Prinsessan har på sig utländska blå kläder.
Det är som om hon går genom ett gyllene fält.
"Klädd i blått ska han nedstiga på ett gyllene fält..."
-Gumman... -Den gamla sägnen var sann.
Titta!
-Glidflygaren. -Vinden har kommit tillbaka.