Bună. Sper că sunteți bine.
Cine cunoaște funcțiile ondulatorii... ale electronilor
- în legătura convalentă Krypton? - Scuze.
- Leah. - Rădăcină cubică a lungimii...
- Salut. - Salut.
- Bună, Kara. - Bună ziua și ție...
Foarte frumos.
Ce o să fie, Zaltar?
Un copac, cred.
Un copac?
- Ce e acela copac? - Ceva frumos care crește pe Terra.
Terra? Unde s-a dus vărul meu?
Și unde, poate, într-o zi mă voi aventura și eu.
Nu te cred. Cum?
În aia. Pe acolo.
În naveta binară? Dar n-ai supraviețui presiunii.
- În aia, pot. Am plecat cât ai clipi. - Dar nu ne-ai lăsa, Zaltar.
- N-ai pleca din Argo. - Ba s-ar putea să plec.
E prea bine aici.
Poate încerc pe Saturn. Da, cred că aș putea.
Saturn este... E mai departe decât Terra?
Ce prostioara. N-ai învățat geometrie hexadimensionala la școală?,
- Nu va mai învața nimic?, - Ba sigur că ne învață.
Cunosc ecuațiile.
Doar că nu le pot vedea în cap.
Multor artiști matematică, le dă bătăi de cap, Kara.
Folosește-ți doar imaginația.
Saturn și Terra sunt în spațiul cosmic. Noi, în spațiul interior.
Orașul nostru are două mari surse de energie.
Asta e una dintre ele. lată.
Un omegahedron.
- Străjerii te lasa să-I ții? - Nu tocmai. L-am împrumutat.
- L-ai furat. Zaltar, o să le spună... - Nu, I-am împrumutat o după-amiază.
- Pentru inspirație. - Inspirație.
Dar cred că nu voi vedea niciodată ramurile unui copac viu.
De ce? Un omegahedron poate crea viață, nu-i așa?
Nu poate, copilă. Poate crea doar iluzia vieții.
O umbră frumoasă a adevăratei vieți,
tot ce putem spera să avem pe această planetă singuratică.
Kara.
- Kara, te caut de-un secol. - Îmi pare rău, mama.
- Zaltar? - Alura, vino cu noi.
Tocmai inventam miracole.
Pune-ți degetele aici, Kara, și apasa tare.
Bine. Acum încearc-o.
Lasă-ți imaginația să zboare și încearcă. Hai.
Zaltar, soțul meu mi-a spus că pleci din Argo. Unde te duci?
În locuri necunoscute. E o lege, e un fapt.
Tu și Zor-El aveți o viață aici. Vă aveți unul pe altul, pe Kara.
Dar, Zaltar, tu ai fondat acest oraș. Este al tău.
Cât vezi cu ochii, până la văl. Și dincolo de el?,
Ce este dincolo?
Alura, nu mă pot limita la Argo. Creierul meu fierbe de idei.
Imaginația mea este prea vastă, incontrolabilă.
Dacă vrei părerea mea, Zaltar, începi să te repeți
cu chestiile astea aeriene, sclipitoare.
Exact. De-aia plec pe Venus.
Venus? Când?
Mâine sau poimâine, cel târziu.
Zaltar, te-ai gândit bine? Nu înțeleg sensul acestui pas.
M- am gândit intens. Sunt hotărât.
Kara! Sursa de energie!
Zaltar, salvează-mă, te rog! Ajutor!
Nu!
- Kara! - Zaltar!
Ajutor! Nu!
Liniștește-te.
Ai luat omegahedronul.
Incorect. Am pierdut omegahedronul.
- O, nu, tata, eu am fost. - Nu contează cine a făcut-o.
Fără el, acest oraș poate supraviețui doar câteva zile.
Luminile noastre vor păli și aerul pe care-I respirăm se va rarefia.
Știu. Voi merge până la granița spațiului interior și-I voi aduce.
Imposibil. Cum?
Nimeni nu poate pleca din Argo, știi asta.
Acesta e universul nostru și tu, l-ai distrus cu un joc copilăresc.
Eu cred că este posibil.
Aici, în naveta binară. În voiajor.
Ca un laș ce ești. Alegi să fii distrus pe loc,
în timp ce noi, ceilalți, suntem condamnați să rămânem aici...
Kara!
Kara, nu!
- Nebunule. - Va muri.
Nu va muri.
Va trece în siguranță prin binar, prin hiperluminic, în alt registru.
- Alt ce? - Radiație gravitațională.
O cale dinspre spațiul interior spre spațiul cosmic.
Atunci, nu va mai fi niciodată aceeași.
Măcar va fi în viață.
Iar soarta mea e pecetluită. Am pierdut omegahedronul.
Trebuie să fiu trimis în Zona Fantomă.
Suferința voastră va fi scurtă. , A mea...
va fi veșnică.
Mai vrei șampanie, draga mea Selena?
La ce te gândești?
Ce lume frumoasă.
Abia aștept să fie toată a mea.
Singurul mod în care poți stăpâni lumea e să devii invizibilă, iubito.
Invizibilă?
Iar tu aproape știi, cred, cum să mă faci invizibilă.
Da, știu cum.
Iei cinci boabe de fasole neagră și craniul unui mort.
Îi pui un bob în gură, două boabe în ochi și...
Nigel, destul.
Dar merge. După aia poți să te duci oriunde, să faci orice.
Nigel, de când suntem noi împreuna?
De luni întregi, iubito.
Atunci de ce mi se par ani?
Pentru că ești așa nerăbdătoare. Vrei totul ieri.
Îți trebuie o viață ca să descoperi secretele magiei negre.
Măiculiță!
Mă întreb...
Aceasta să fie nemuritoare
Este părtașă La viața veșnică a Soarelui
Nu va mai exista pericol De moarte
Această lume o va păstra Pe vecie
Ce este? Ce se întâmpla? Hei, ce se întâmpla?
Am depășit stadiul tău, Nigel.
Lucrurile astea se întâmpla.
Nu te poți purta așa cu mine, Selena.
Fără mine, ai ghici în frunze de ceai lângă Lacul Tahoe.
Amsterdam și nu numai. E TWA. Zborul n-a fost niciodată mai ușor.
Nu poți fugi de mine, Selena.
Cheile sunt la mine, dragă.
Președintele confirma știrea că Superman a pornit
într-o misiune de pace specială către o galaxie
despre care savanții spun că ar putea fi la câteva milioane de ani-lumină.
Bianca!
Am venit acasă.
- Bianca! - Ce vrei?
Arată-ți fața.
Am o surpriză pentru tine.
Iar au întrerupt apa caldă.
O să trebuiască să omor pe cineva la Apa-Canal.
Cred că singurul mod în care ne putem plăti facturile luna viitoare
e să facem ce am spus eu, să ne facem propria frăție.
Nu mai e nevoie.
Am citit o carte, Ghidul vrăjitoarei prin Rai și iad.
Și ca să-ți faci frăție,
nu trebuie decât să iei taxa minimă, de 5 $ per persoană. E grozav.
- Nimicuri. - E mai bine decât nimic.
Ce ai în Sipetul Întunericului?
- Unde-i micuțul Nigel? - Nigel, draga mea, e istorie.
- Da? Cum așa?, - Regia de Apă e istorie.
Ratele la mașină sunt istorie. , Ratele la casa sunt istorie.
- Și impozitul imobiliar? - Istorie.
În sfârșit, lumea este în mâinile mele.
Asta îmi place.
- Bună. - Bună, spune ea.
- Bună și ție, păpușă. - Bună.
Mă întrebam dacă îmi puteți spune unde mă aflu.
Cum i se spune locului ăsta, Eddie? Aleea Îndrăgostiților, nu?
Ai dreptate, Billy. Aleea Îndrăgostiților.
Ce am vrut să spun... Luminile de acolo. Cum se numesc?
Ia uite ce frumos se vede de aici, Eduardo.
Termină.
Ești cea mai bună prietenă a lui Superman, așa-i?
Nu, sunt verișoara lui. Am venit să caut omegahedronul.
Este o sursă vitală de energie pentru orașul Argo. Acolo locuiesc eu.
Nu mai spune.
Eu și Eddie suntem și noi într-o misiune secretă.
Suntem în căutarea distracției. ,
Și tu tocmai ai câștigat premiul întâi.
Merge la sală, ei?
De ce faceți asta?
Așa suntem noi.
Nu trebuia să faci asta, iubito.
Haide.
A, înțeleg.
Chiar vrei să te joci, nu, iubito?
Haide. Hai...
Eddie.
Cred că ar trebui să ținem asta , pentru noi. Tu ce crezi?
Ce mai faceți?
E timpul să ascultați, oameni buni.
Cine a spus asta? Dar nu e...
Încearcă să-i spui nevestei tale. Mai vreau unul.
Unde e? Unde e mingiuța misterioasă?
Lasă-mă să arunc o privire. Poate vă luminez.
- Urăsc lumina. - E electrică? E fierbinte?
- Unde e? - E în siguranță.
Du-te și amestecă-te cu lumea. , Lasă-mă în pace.
Să mă amestec? Cu oamenii ăștia? , Ești nebună. Cine sunt?,
- Amarați ridați... - Sunt pedestrașii mei, Nigel.
Armata mea întunecata.
Vreau să stăpânesc lumea și nimic mai puțin.
După ce m-ai lăsat lângă lac,
am văzut ceva care ar trebui să te îngrijoreze
dacă vorbești serios, că vrei să cucerești lumea.
Secretul meu era albastru cu roșu, și știa să zboare...
Și eu am un secret, Nigel.
Eu am puterea. Bagă-ți asta în cap.
- Cred că o s-o pățească acum, ei? - Contează pe asta.
La vremea mea, am văzut și lucruri mai impresionante
decât o brichetă umană, dragă doamnă.
Ca mărturie:
Ce e aia?
Ambiție nestăpânită. Fii atentă.
Te-am atins, așa-i?
- Bună. - Bună.
Broscoiul roșu care pândește în măceșe și mărăcini e plin de vrăji.
- Are un os mic pe partea stânga. - Un os mic.
Un os mic care, legat de un bărbat, îi trezește cea mai aprinsă dorința.
- Vreau să fiu bogată și celebra. - Atunci stai cu mine.
Am fost pusă pe acest pământ pentru a încânta milioane de oameni.
E formidabil.
Hai să mergem undeva și să dansăm strâns lipiți.
Termină, Selena. Nu e corect.
Ia-te de mine.
- Mersi. - Nici o problemă.
- Ce s-a întâmplat? - Nu mare lucru.
Ieși afară din casa mea, Nigel.
Și să nu te târăști înapoi.
Te avertizez, Selena. Lasă ochelarii de cal.
Bună dimineața.
Ai găsit-o, Lucy? Trebuie să fie lângă stejarul ăla.
- Grăbește-te. - Am găsit-o, băieți.
Ce cauți acolo? , Trebuie să găsești mingea.
Hai, nu sta toată ziua. Nu putem juca din cauza ta.
- E rândul tău. - Să-i dăm drumul.
Hai, să jucăm.
Hai, arunca.
N- am reușit să ajung. Trebuie să termin...
Aruncă mingea înapoi, te rog.
Hai, să fie două la rând.
- Unde-ai fost? - La director.
Danvers și-a făcut numărul obișnuit.
Alta eleva scârboasa.
Numai scursuri în ziua de azi.
Ține-te tare, Danvers. Nu le lăsa să te enerveze.
Treizeci de zile. Semestrul abia a început. Și iată...
- Bună. Eu... - N-ai bătut la ușă.
Nu te învățăm să te porți pe aici?
Nu încercam oare să convingem toate tinerele
ca animalele din junglă nu bat la ușă, dar fetele de la Midvale o fac.
Unde te duci? Vino înapoi aici.
Intră.
- Am uitat. Nu sunt obișnuită cu... - Stai puțin.
Stai așa o clipă.
Nu te-am mai văzut niciodată. Nu-i așa, domnișoară?
Nu, dle. Sunt nouă.
Nouă? Evident că ești, dacă nu te-am mai văzut niciodată.
Întrebarea este cine ești?
GENERALUL ROBERT E. LEE
Pe Pământ, sunt Lee. Linda Lee.
- Unde ți-e recomandarea?, - Recomandarea?
Trebuie să-ți vorbesc, directore.
Acum sunt ocupat.
La fel și micii monștri... pe care îi primești aici.
Mi-au bătut în cuie sertarele de la birou.
Niciodată, în toți anii mei de profesor... Vino încoace, Danvers.
Nu mă las provocat. Nu-I las să mă enerveze în semestrul ăsta.
Voi fi puternic. Puternic. Tare ca o stânca.
Cum spuneai că te cheamă? A, da. Linda Lee, ei?
Da, probabil v-a scris vărul meu.
Poate aveți scrisoarea la K, de la Kent. Între dosare.
Kent? Kent?
Nu-mi spune nimic. Nu-mi spune nici...
lat-o aici. Mare de tot.
"Stimate dle Danvers. Vă scriu în numele unei tinere foarte speciale".
Orfană?
Să nu te aștepți să fii tratată diferit, dra Lee.
Nu, dle. Nu mă voi aștepta.
Într-un fel sau altul, cu toții suntem singuri pe planeta asta mizerabilă.
Da, dle. Știu.
Pentru că foaia ta matricola s-a pierdut, evident, la poștă,
va trebui să începi de la zero. Așa e cinstit față de celelalte fete...
Vei avea engleza, latină, matematică, biologie, computere...
Toate odată?
Și chimie. Trândăvia e mama, tuturor răutăților. Pe aici.
- Un bărbat la etaj! - Un bărbat la etaj!
Deschide, Lane. Știu că ești acolo.
- Nu sunt decentă, dle Danvers. - Și nici n-o să fii. Mincinoasă mică.
Intra, intra. N-avem tot anul.
Nu, eu trebuia să stau singură trimestrul ăsta.
Nu primim întotdeauna ce ne dorim, dra Lane.
Dezamăgirile ne îngroașă pielea.
Cine vrea să aibă pielea groasă?
Sunt Linda Lee.
- Bună. - Bună.
Eu sunt Lucy Lane.
Lucy Lee, ea e Linda Lane.
- Ba nu. - Poftim?
- Ea e Linda Lee și eu sunt... - Lucy Lane.
Vă cunoașteți?
Nu. Ne vedem pentru prima dată.
- Când? - Acum.
Dar ne știm de ani de zile, nu, Linda?
- Nu cred că... - Desigur. Daily Planet, desigur.
Vărul Lindei lucrează acolo. Și sora ta...
Cum o cheamă? Aia care mă tot suna și mă stresează.
- Lois. - Da, aia.
În fine, arată-i drei Lee ce avem aici.
Apropo, e orfană. Dar n-o lăsa să te impresioneze.
- Cine e vărul tău? - Clark Kent.
Faci mișto de mine.
Clark Kent e vărul tău. Mă păcălești.
- ÎI cunoști? - Dacă-I cunosc?
Dar soră-mea îI cunoaște? , Asta e marea întrebare.
Cred că dacă lucrează la același ziar, trebuie să se cunoască.
- Păi... - Aici o să dorm?
Ăsta e patul tău, dar nu prea dormim pe aici.
Distracție non-stop în dormitorul ăsta.
Toate scrântitele sunt trimise aici.
Deci, când îți vine restul de lucruri?
Nu mai am alte lucruri.
Cum? Ai totul în rucsacul ăla?
Am mijloacele pentru a cumpăra mai multe. Doar că...
Dar n-am avut ocazia de când...
- ÎI cunoști? - Pe Superman? Sigur.
Sora mea are o combinație , cu barosanu'.
Poți să împrumuți din hainele mele oricând vrei.
Deschide dulapul și servește-te.
Mulțumesc. Ești foarte drăguță.
E un personaj pe cinste.
Un mascul adevărat.
O să ți-I prezint într-o zi dacă ne întâInim.
Concentrați-vă mințile minuscule... asupra problemelor care necesitau
săptămâni de gândire înainte de apariția computerelor.
Chiar și acum ne pot lua mult timp fără anumiți algoritmi,
pe care, dacă sunteți cuminți două secunde, vi i-aș putea dezvălui.
Dragoste, ura, dragoste, ura... Dragoste.
Cărțile au decis ca oamenii, ar face orice pentru dragoste.
Ar sări de pe stânci pentru dragoste. S-ar îneca precum lemingii.
Așa că voi face ca toată lumea, să mă iubească.
Nici o șansă. Ești o persoană îngrozitoare, scumpo, ai uitat?
Folosește-ți imaginația, creier de găină. Pentru asta există magia.
AUTOBUZ ȘCOLAR
De ce nu ne mișcăm?
Pentru că m-am îndrăgostit.
Vino încoace, frumusețe.
E simpatic.
Hei, ce se întâmplă?
Iată un exercițiu cu numere mari pe care vreau să-I încercați.
Încearcă să-mi spună ceva.
- Ce? Că ne pândește un pericol? - Nu știu. De unde să știu?
- Știu. - Spune-mi și mie.
- Prințul meu a sosit. - O, nu.
Eu I-am văzut întâi, Selena. Nu e drept. Eu i-a copiat numărul prima.
Bravo. Acum s-o ștergem de aici.
Vi s-a dat mărimea medie a unei familii din China,
vârsta medie a morții, a căsătoriei, a apariției primului copil.
Folosiți această ecuație pentru a calcula populația Chinei în anul 2040.
Linda. Ești alături de noi?
- Da, dle, sunt. - Serios?
Unde, aș putea să întreb?
Aici, dle. Pe Pământ.
Ce noroc pe noi, ceilalți.
Pot să presupun că în timp ce te zgâiai la perete și nu la monitor,
ca restul micilor tale prietene,
te străduiai din greu să rezolvi ecuația?,
Da, dle, mă străduiam.
- Adică... - Excelent.
Răspunsul, te rog. Atenție, clasă. Dra Lee ne va lumina.
5.271.009.010 locuitori.
Hai, să plecăm de aici până nu-ți cere să rămâi.
- Domnișoara Lee. - Rahat.
- Da, dle. - Mi-ai umblat prin hârtii?
Sigur că nu, domnule.
Atunci de unde ai știut , răspunsul corect?
- Cum? - Cred că...
E vremea asta dementa din ultima vreme, dle.
Furtuni, unde de șoc, electromagnetism.
Îi face pe oameni mai deștepți pentru o clipă.
Trebuie să mergem, dle.
- Mersi. Știi, trebuie să învăț... - De unde ai știut răspunsul?
Nu știu. Geometrie hexadimensionala. ,
- Înainte nu reușeam. - Da. Vrei un sfat prietenesc?
Nu te da mare, pentru că nimeni n-o să te placă.
Ne vedem mai târziu.
Bravo.
- Știi că ți-a pus piedică înadins? - Absolut.
E o tâmpita.
Nu mai avem timp. Hai, să-i dăm drumul.
Ia-o tu, Myra.
Myra, ia vezi dacă o poți scoate pe Lane din joc.
Haideți, fetelor. Haideți.
Fetelor, sunteți bine?
- Doamne! Ce s-a întâmplat? - Ești bine?,
- Da, sunt bine. - Cum a făcut-o? A lovit-o în umăr.
L- ați văzut pe tipul ăla mișto de pe terenul de softball?
O, da.
Cu părul negru și mușchi mari?
Era tare de tot.
- Ai vorbit cu el? - Nu, dar o voi face.
- Cine-și pierde timpul vorbind? - Îngrijește copacii.
Ar putea să fie pe aici multă vreme.
- Sunt înăuntru? - Da.
Ești sigură că vrei să faci asta?
Ce ai? Te-ai îngălbenit de frică?
O să mă distrez ca lumea. Abia aștept să le aud țipând.
Myra, de ce nu închizi apa caldă, să le îngheți puțin?
Glumești? Asta e nimic.
Dacă închizi apa rece, le-ai putea opări.
Și o să piardă puțină piele. Așa le trebuie.
Vreau să le văd suferind.
M- am udat!
- Haide! - Nu mă lăsa aici!
Vă urăsc!
N- ai arătat niciodată mai bine!
O să vă venim de hac!
- Ce crezi? - Arata la fel, după părerea mea.
E cam plicticos.
Ai nevoie doar de câteva șuvițe și de găuri în urechi.
Pot să ți le fac eu, gratis.
- Ce în urechi? - Găuri. lau un ac,
îI încălzesc, îI dezinfectez cu niște alcool și pac.
Toți tipii o iau razna.
Pentru că am găuri în urechi?
Faci mișto de mine?
Uneori nu-mi dau seama ce-i cu tine, Linda.
- Deci unde te duci în week-end? - Nicăieri.
Nicăieri? Păi nu poți să rămâi aici. Locul ăsta e deprimant.
- E ca un mormânt. - De ce?
De ce? Te-ai născut ieri?
Ăsta e un week-end de trei zile.
Un week-end de trei zile.
Uite, de ce nu vii acasă la mine?
Stau la vreo 8 km de aici și mă vizitează cineva din Metropolis.
Cred că-I știe pe vărul tău, Clark.
ÎI cheamă Jimmy Olsen. Cred că e îndrăgostit lulea de mine.
Pot să-I rog să aducă un prieten cu el.
Ce faci?
A, nimic. Nimic.
Nu, cred că stau aici să studiez. Să mă organizez.
SCOALA MIDVALE,
O secundă.
Linda, ne vedem la Popeye's mai încolo, da?
- Bine, încerc. Promit. - Ar fi bine să vii. O să fie mișto.
- Pa-pa. - Pa. Distracție plăcută.
Hai, Lucy.
Mamă, ce mai faci?
Mamă, am avut o săptămână groaznică.
Baga câinele în mașină.
"Ia un păianjen de pe pânză"
și închide-l între...
două coji de nucă.
Fierbe nuca în ulei,
în care ai adăugat puțin din pânză.
Cu o lingură de argint, pune două picături de ulei
în apă".
Bun.
"Cel care bea apa se va îndrăgosti de prima persoană pe care o vede,"
cât timp păianjenul e închis în coajă de nucă
sau trece o zi, oricare se întâmpla întâi".
Mare lucru, o zi. De ce nu folosești pur și simplu, știi tu ce:
ÎI păstrez pentru lucruri mai importante.
Oameni buni, pierdeți marea reducere.
Băieți country și western din zona Chicago.
Acum, pentru a începe ora...
DE VÂNZARE
Bianca, răspunde la ușă.
Bianca!
Ai sunat? Hei, tu.
Am întrebat: "Ai sunat?"
Da. Bună ziua.
Caut o doamnă Selena.
Madame Selena.
Și ai găsit-o, norocosule.
Cred că ești foarte popular în zonă.
Întotdeauna îți văd mașina parcată pe aici.
Da, primesc multe comenzi repetate. Oamenilor le place munca mea.
Sunt sigură că așa este.
Vrei ceva de băut?
Da, mi-ar plăcea să beau ceva.
Deci unde e?
- A picat lat. - Unde anume? În spate?
Știi, mă gândeam să ne cunoaștem mai bine,
înainte să discutăm de lucruri serioase.
Știți, eu sunt un tip mai retras.
- Îmi fac treaba, mă întorc acasă. - La nevasta ta?
Nu. În acest moment, mă bucur de statutul de burlac.
Noroc.
- Până la fund, nu? - Până la fund.
Am observat că ai un sol destul de alcalin afară.
Eu vreau niște plante de apartament aici, înăuntru.
Ceva care merge bine cu casa.
- Asta e o casă? - Sigur că e o casă.
Acolo e dormitorul.
Cred că se face întuneric aici.
Ce fel de plantă o să vrea să crească în văgăuna asta?
Nu știu.
Plante cărora le place umbra.
Pentru noi.
Și pentru semințele pe care le vom planta împreuna.
Da, o să beau pentru asta.
Probabil I-ai omorât, să știi.
Somn ușor.
Și când te școli, adâncește-te în ochii mei și fii al meu.
Dacă iar sunt nenorociții ăia , de Martori ai lui lehova...
Răspund eu,
Bună, Nigel, tu erai.
Frumos costum.
- Subtil. - Vreau s-o văd pe Selena.
E indispusa pentru moment.
Oricine ești, nu vrem.
E Nigel și nu pleacă până nu vorbește cu tine.
- Ce dracu' vrei? - Să-ți fac o propunere serioasă.
În hainele astea?
E un costum de relaxare. Am trei zile de pauză
departe de micile bestii de la Midvale și vreau să mă destind.
Mingea aia n-o să dea tot ce poate până nu-ți asimilezi puterea.
Niște incantatii-mozaic.
- Ce anume? - Poftim?
Exact. Asta voiam să spun.
Fetelor, sunteți niște amatoare care se joacă cu focul.
Pentru că sunt ale noastre chibriturile.
Eu, dintre toți oamenii, îmi dau seama când sunt înșelată. Pa-pa, Nigel.
- Mă bucur că am vorbit, Nigel. - Nu e așa.
- Nu vreau să insist, frumoasa mea... - Un sfat, Nigel.
Dacă aș avea problemele tale dermatologice, n-aș mai stresa lumea,
mi-aș pune o pungă în cap și m-aș duce să stau sub un pod!
Pielea mea n-are nimic.
Cățeaua!
Unii oameni...
Unde e?
Unde e?!
Unde e?
Pe cine va vedea prima oară, o va iubi din toată inima.
Ce? Pentru cel mult o zi, nu? Oricum era prea tânăr pentru tine.
Nu, nu-i adevărat. Unde este?
Hei, îI știu pe tipul ăla.
- O, a picat cablul. - Ce cablu?
Asta-i o oglindă.
Și cum de I-am putut vedea pe el în ea?
A fost o vrajă, la naiba. Puterea.
Păi atunci, fă-o din nou.
Nu pot s-o fac din nou. Nu știu cum am făcut-o prima oară.
Poate ar trebui să scoți chestia aia, din cutia ei.
Poate e mai puternică dacă o scoți din cutia ei.
- Cutia. - Cutia.
- Unde este? - Cutia?
E sub covor, acolo unde ai lăsat-o. Haide.
S- a înțepenit.
Nu-i o zi bună pentru mine.
E înțepenită? Cum e posibil?
Crește.
Cum ar putea să crească? E făcută din plumb.
Păcat că nu are și sunet.
De ce nu are sunet?
Dă-te din drum, boule!
Hei, tâmpițel, vrei să mori?
Prostule. Vrei să te sinucizi?
S- a dus la un avocat și acum da divorț...
I- am zis să-I jumulească și de ultimul bănuț.
Să-I lase lefter...
- Vă mulțumesc. - Cu plăcere.
Poftim, pentru toată lumea.
- Cine vrea rondele de ceapă? - Da. Aici.
- Mersi. - Cartofi prăjiți?
- Cartofii sunt ai mei. - Pui pentru mine. Mulțumesc.
- Mersi. - Garnitură de roșii?,
- Mersi că m-ai invitat, Lucy. - Mă bucur că ai putut veni, Jimmy.
- Cine vrea suc de ghimbir? - Da, mersi.
Uite-o pe Linda.
Hei, Linda!
- Bună. - Bună.
- Asta-i verișoara lui Clark Kent?, - Cine-i Clark Kent?
Aia este Linda?
- Ia ghicește. - Ce-i?
E o petrecere care ține toată noaptea la Eddie. E tipul cu tatuajul.
Părinții lui sunt plecați.
Și tipul cu papion este Jimmy.
Deci, vrei să vii?
Nu știu. , N-am voie să stau peste noapte.
Și ce? Du-te înapoi și după aia ieși pe fereastră.
Dna Murphy e beată crița la ora asta. E pe altă planetă.
O, nu știu. Nu e bine.
Tocmai de-asta o să fie distractiv. Bine?
Bine.
Dă-te din drum, amice.
Hei, prostule.
- Uită-te la pămpălăul ăla. - Ce e ăla pămpălău?
Hei, tu, astronautule! Pleacă de pe stradă!
- Ce o avea? - Nu știu.
Probabil că e drogat. Și o să fie făcut bucăți dacă nu e atent.
- Bună. Jimmy Olsen, fotograf. - Eu sunt Kara.
- Cine? - Cine?
Sunt chiar îngrijorata pentru că, dacă nu facem ceva...
Da. Te duci și încerci să ajuți un tip ca ăla
și el probabil că are un pistol sau un cuțit. E cam periculos.
Hei, sunt lihnit de foame. Hai să mâncam.
Haide, Linda.
Putere a Întunericului
Adu-I la mine
la te uită!
- N-ai mai văzut un tatuaj, Linda? - Uite!
- Ce e aia? - Atârnă cineva din ea.
Nu cred că are șofer.
O, Doamne. E scăpat de sub control.
- Cineva trebuie să facă ceva. - Ce face?
Lucy, ai grijă. Lucy!
- Haide. - Lucy!
Doamne, unde-i pompa?
- Scuzați-mă. Mă grăbesc. - Știu cum e.
Ești bine?
E benzină! E benzină!
POPEYE PUl & BISCUITl,
Un dragon de furtună?
O super-fată.
O, Doamne.
Nu. Nu te uita la ea.
Ești bine. Nu ai nici un os rupt.
Te iubesc.
Ce a spus? Ce a spus?
Mi s-a părut că a spus "te iubesc".
Nu! Nu!
Mă iubești?
Din toată inima mea, pentru totdeauna.
O pasăre liberă și fără griji Am fost în multe primăveri.
Refuzul rece, privirea piezișă, Fulgerul iubirii furioase.
Lasă-mă să te privesc.
Trebuie să plec.
- Totul este sub control. - Lucy?
Duceți-vă la casele voastre.
Lucy.
Slavă Domnului.
- Ești bine? - Cred că da.
M- am lovit la cap.
Cred că Nigel o cunoaște.
O fi una din studentele lui. Cred că el a pus-o.
Nu, nu cred așa ceva.
S- a întâmplat să fie în locul nepotrivit la momentul nepotrivit.
Materializându-se într-un buldozer?
E o nevolnică mică. Nici nu știu de ce îți pasă ce face.
Pentru că nimeni nu-mi sta mie în cale.
Las-o pe puștoaica asta în pace și fă-ți griji de aia care zboară.
Eu îmi fac griji de toate. E datoria mea. Dă-te în spate.
Fii serioasă. E doar o adolescentă.
La ce e bună o sabie dacă nu lovești cu ea?,
Dar e un zero. Nici nu știi cum o cheamă.
Numele nu sunt necesare.
Să ne concentrăm asupra feței ei
și Întunecatul meu va face restul. ,
Ce anume?
Putere a Întunericului, întrupeaza-te
Sub forma unei stele întunecate
Și cauta Creatura aceea amărâtă
Și distruge-o oriunde
Ar fi
O, Doamne, e groaznic. N-o să meargă niciodată.
O, Doamne.
Data viitoare...
amintește-mi să facem asta afară. ,
Părăsește locul acesta și nu face rău.
Iar a venit.
Ce a spus?
Nu e posibil. Nu e bine.
Unde e nevolnica?
Cred că poate s-o învingă.
Vezi? Ce ți-am spus?
S- a dat bătută, nu?
Nu.
De fiecare dată! De fiecare dată!
Trimite un bărbat să facă treaba unei femei și asta primești.
Să-i ia naiba de ochi. Cine e?
- Mă întrebi pe mine? - Îți spun să afli.
Sigur, dar să știi că recunosc costumul.
Unde ai fost?
- Afară. - Uită-te la tine.
Uite ce haine ai.
Mă duc să mă schimb. Scuze.
Și pune-ți uniforma școlară regulamentară.
- Scoate-ți costumul ăsta ridicol. - Da, doamnă.
- Și acoperă-ți picioarele. - Da, doamnă.
- Nu mă lua cu "da, doamnă". - Nu, doamnă.
Cred că faci din țânțar armăsar, dacă vrei părerea mea.
Cutia asta devine cu siguranță mai mare și mai urâta.
Spun doar că nu poți să o iei razna
din cauza unui grădinar și unei adolescente în costum albastru.
Zboară.
Poți să bagi ideea asta prin capul tău tare, în creierul tău mic, Bianca?
Fată poate zbura.
Bun. Acum să trecem la treburi serioase.
Vino la mama.
- Selena, termina! - Nu fac eu asta.
Cred că suntem pe nisipuri mișcătoare, ne băgăm unde îngerii nu se încumeta.
Eu nu sunt înger.
E nevolnica aia.
Și ne-a încălcat proprietatea.
Bună.
O, nu. Nu acum.
Sunt doar eu, dragostea mea.
- Te rog, o să audă toată lumea. - Ce? Că te iubesc?
- O strig de pe cel mai înalt deal. - Te rog, nu.
Știu că mă crezi nebun, dar măcar zi-mi cum te cheamă.
Linda. Linda Lee.
Linda. Frumoasă Linda Lee.
Trandafirii pălesc pe lângă frumusețea ta.
- Mulțumesc, dar... - Bomboane dulci pentru dulcea Linda.
Ce faci?
Te rog!
- O, nu, eu... - Te rog!
Bine, dar așteaptă puțin.
Mă urăști, nu-i așa?
Să te urăsc? Nici nu te cunosc.
- Nu știu cum te cheamă. - Ethan.
Spune-mi numele cu voce tare o singură dată și voi muri fericit.
Uite ce e, Ethan...
Ethan.
Mângâierea ta a reînviat deodată această inimă frânta.
Ești nebun?
Mărită-te cu mine.
Să mă mărit cu tine?
- Eu nu... - N-o spune, te rog. Știu.
- Ce? - Suntem din lumi diferite.
- Adică știi de unde sunt...?, - Dă-mi o șansă, Linda.
Iubirea face totul posibil.
Un grădinar sărac și incult poate venera o tânără bogată
și o poate face fericită dacă...
O, Ethan.
Nu sunt bogată, sunt doar...
Atunci o să ne întrețin eu pe amândoi.
Ești nebun. Ești foarte drăguț, dar n-ai toți boii acasă.
Sunt nebun după tine.
Ce scenă emoționantă.
Se învârt și se învârt Unde se opresc
Măiculiță, ai început să te pricepi bine de tot.
Unde e ea?
Doamne!
Cine ești tu?
Eu sunt Selena.
Diadana de Catania, preoteasa a lui Sechnid.
Eu sunt Sirena din Endor
și tu, domnișoară, încalci o proprietate privată.
Se referă la el.
Eu sunt Kara, din orașul Argo,
fiica Alurei și a lui Zor-El.
Și nu mă sperii prea ușor.
- Nu? - Nu.
Încearcă...
asta.
Tipa asta face progrese uluitoare, trebuie să recunosc.
Ești bine?
Nu.
Vrei un ferăstrău sau ceva?
Acum m-am supărat rău.
Ce se întâmpla?
Lasă-mă jos.
- Unde sunt? - Ești în siguranță.
În siguranță? Unde e Linda?
Lasă-mă jos.
- Unde e Linda mea? - Stai liniștit.
Ethan.
Foarte inteligent. O să te lase în pace câteva ore.
"Inteligent"? Un truc ieftin.
Putere a Întunericului Adu-I la mine
N- a mers, ei? Poate sunt prea departe.
Pot să fac să plouă cu nuci de cocos la punct fix,
dar tot nu pot controla mințile oamenilor.
Nu dacă e ea prin preajmă.
Așa că poate... Să nu explodezi.
Poate ar trebui să ne repliem și să-I sunăm pe știi-tu-cine.
Știi tu. "Cine".
- Zi odată. - Nigel.
- O să mă fac că n-ai zis asta. - Dar am zis-o.
Și mă gândesc și iartă-mă că gândesc când nu e rândul meu,
ca el este experimentat.
Știe lucruri pe care noi nu le știm.
Plus, felul cum îI manipulezi mă uimește întotdeauna.
- Ce-mi iese din afacerea asta? - Eu.
Dragul meu Nigel,
calea către inima unei femei este eliminarea rivalelor.
- Crima. Asta propui...? - Nu, desigur.
Lasă asta în seama mea. Tu livrează marfa.
- Pe ea. - Pe ea? Cum?
Dându-mi-I pe el.
- Ea o să vină după el. - Ei bine, eu nu.
- Nu înțeleg chestia asta, adică. - Pune ăla jos.
Nigel, vreau un singur lucru:
Timp ca să mă învăț cu noua mea jucărie.
Ca să stăpânim lumea?
Și îI vrei pe Johnny Gradinaru' aici, în sufrageria ta?
Da, în carne și oase.
Ca ea să vină după el? N-ai alte motive?
- Nu. - Ești sigură?
Îmi pare rău. Păianjenul a scăpat.
Ce?
Unde sunt?
- Cine ești tu? - Kara.
Kara?
- Ce s-a întâmplat? - Ți-a căzut o nucă de cocoș în cap.
Ce-i cu costumul ăsta de Halloween?
Ăsta nu e un costum. Sunt hainele mele.
- Ce vrei să spui? - Uite ce e, trebuie să plec acum.
Vin după tine mai târziu. Trebuie să ajung la parcul de distracții.
Parcul de distracții? Linda.
Trebuie s-o găsesc pe Linda. Era în pericol.
Linda e bine. Poate să aibă grijă de ea însăși.
Nu, nu poate. S-a întâmplat ceva rău. Are probleme și o iubesc.
O iubesc.
Da, o iubesc pe bune.
- Trebuie să plec, Ethan. Pa. - Da, și eu.
Hei.
Ți-am spus că Linda poate avea grijă de ea însăși.
Ai zburat pe deasupra mea. Te-am văzut.
- O să mă întorc și o să rezolv. - Ai zburat deasupra mea, nu?
Da.
- Ca Superman. - E vărul meu.
- E vărul tău? - Da. N-ar trebui să-ți spun. Eu...
Stai. Poți să faci toate chestiile? , Să sari peste clădiri?
- Și să vezi prin chestii? - Da.
- Să îndoi bare de oțel? - Da.
Selena. Trebuie să plec. Selena are omegahedronul.
Stai, ia-mă cu tine. Trebuie s-o găsesc pe Linda.
- Ce este? - Bagheta Burundi.
Răul în stare pură.
Ești gata?
Dar cum poți s-o iubești? Nici n-o cunoști.
Ba o cunosc.
Dacă are probleme, n-am motiv să stau de vorbă cu tine aici.
- Chiar dacă ești cine spui că ești. - Linda nu e în pericol.
Uite ce e, nu mă obliga să fiu dur, bine?
N- ai avea nici o șansă.
Te rog, ai încredere în mine.
Linda e bine.
De unde știi?
Pur și simplu...
Știu.
Linda.
O, Doamne! Cum ai făcut asta?
Ethan.
Nigel, ești minunat.
Ești un adevărat geniu.
Mă meriți.
Și încă ceva.
Acum să plecăm din văgăuna asta.
Hei, ce s-a întâmplat? Prinzi muște?,
Lucy, uite.
Chestia asta a apărut într-o clipă.
Ce e?
E un munte, Lucy. Nu?
- Spune-mi că n-am vedenii. - Cum a ajuns acolo?
Nu știu. Pur și simplu a apărut.
Cum poate un munte să apară pur și simplu?
Hei, e ceva în vârf.
- Pare un castel. - Mai degrabă o fortăreață.
Ethan?
Ethan.
Distracție plăcută în închisoare, Supergirl.
Pentru totdeauna.
Nu, Ethan! Nu face asta!
Ethan!
Unde sunt?
Nu mă poți aresta fără mandat.
Încetinește.
Vrem să plece Selena!
Zâmbește, boule. Nu mai ești grădinar. Acum ești prințul Ethan.
- O să-i stăm împotriva sau nu? - Da!
Selena trebuie să plece?
Cine e fraiera asta?
Cineva care crede în libertate.
Lucy, nu e momentul să te exprimi.
Nu știu cine te crezi, sau ce forță a răului reprezinți.
Dar dacă ai impresia că poți scăpa de oricine îți stă împotriva,
să-i faci să dispară, ca pe prietena mea, Linda...
- Cine? - Linda, colega mea de cameră.
A dispărut în ziua când a apărut muntele ăla.
- Nevolnica. - Nevolnica.
Prindeți-i!
Mergi mai departe.
- Dă-mi drumul! - Nimeni nu se pune cu Jimmy Olsen!
Dați-mi drumul! Sunt ziarist!
- Zaltar. - O dușcă?,
- Zaltar. - O dușcă.
- Zaltar, sunt eu, Kara. - Știu.
O dușcă?
Ce e ăla?
- Unde suntem? - Nicăieri.
- În Zona Fantomă? - E singuratic aici, Kara mea.
E foarte trist.
Sunt aici de-o veșnicie, și voi rămâne aici pe vecie.
- Ethan? - Da, draga mea.
Nu-mi spune "dragă mea". Mă disprețuiești.
- Dă-mi Sipetul Întunericului. - Da, draga mea.
Cred că avem nevoie de ceva...
Acolo.
O, Jimmy.
Grozav. Vechiul truc cu atârnatul în cușcă.
Ești de plâns, Selena.
- Cine e tipul ăla? - Profesorul meu de matematică, cred.
Ei ce cauta aici?
Sunt polița mea de asigurare.
Dar nu poți să te dai bătut.
- Ai înființat un întreg oraș. - Așa e.
Și apoi, I-am condamnat la distrugere. A fost o greșeală. Una gravă.
Când ești de vârsta mea, și faci atâtea greșeli grave ca mine,
alta va fi părerea ta.
Nici vorbă. Eu nu mă voi da bătută.
Nu-mi voi petrece toată viața într-un loc ca asta. Mai degrabă mor!
Ce cuvinte mari. Sunt lucruri mai rele decât moartea și eu le merit.
- Ce e asta? - Un cal.
Cred.
Pe Terra, cred că se numește cal.
Și tu I-ai făcut aici?
- Atunci nu te-ai dat bătut. - Nu fi caraghioasă.
Terra, Zaltar, Terra. Un copac, un cal. Creezi lucruri de pe Terra.
- Locul ăla mă intrigă. - Atunci hai acolo.
Sigur. Când pleacă următorul tren?
Ce e ăla tren?
Ce e așa caraghios? Nu râde de mine, Zaltar.
Râd doar de mine. Pentru tine, plâng.
- Cu trenul ăsta putem pleca de aici? - Nu putem pleca de aici.
Ăsta e scopul Zonei Fantomă.
Vecinii mei de acum: criminalii, corupții, maleficii.
Sunt acolo, dincolo de dealul ăla, fără cale de scăpare.
Dar întotdeauna există o cale de scăpare.
Dacă se poate intra, se poate și ieși.
Există o cale.
- Dar e imposibil. - De ce?
Nu. N-ar merge.
Vei fi înghițită de o gaură neagră dacă nu merge. Nu.
Uită că am spus asta. Trage o dușcă.
Eu aș putea s-o fac.
- Atunci, te rog, învață-mă. - N-am ce să te învăț.
Nu poți exersa trecerea prin fisură. Ai o singură șansă.
- Fisură? - Sigur nu vrei o dușcă?
Odată ce te obișnuiești, e delicios.
Ai dreptate.
Ai perfectă dreptate.
Deja există suficientă tristețe în aer.
Și e mai bine să acceptăm înfrângerea decât să riscăm
și să încercam să ne salvăm orașul și pe cei pe care-i iubim,
plus pe toți oamenii de pe Terra pe care vrăjitoarea
îi va face să sufere din cauza noastră. Noroc!
Am putea să murim încercând.
Dar nu vom muri.
Nu vom muri. Vino.
Mâine,
joi, vineri.
Exact ca aici, ne ocupăm întâi de polițiști, da?
Și de armată.
Până sâmbătă, vom stăpâni SUA, Mexic și Canada.
Doamne, Selena. E cutia.
- Fă-o să tacă. - Nu.
Ce vrea cutia, aia o să primească.
Ce e?
Fascinant.
Nu știu.
Asta e calea de ieșire?
Nu încă. Ăsta e vortexul cuantic.
Trebuie să ne riscăm viața în el. ,
Pentru a muta munții din loc, trebuie să faci sacrificii.
Zaltar, mi-e frică.
Acceptă-ți temerile.
Lupta cu răul din tine. Găsește-ți destinul în haos...
Zaltar, nu pot. Nu pot.
Ba...
poți.
Două puncte. Privește.
Ce să fac?
Cum omori pe cineva în Zona Fantomă?
- Pare să fie cu un moș. - Se mișcă, ei?
- Hai. - Liniștește-te, bine?
Asta vreau.
Mingile de foc saliene.
Pagina 321, capitolul șase.
Ce sunt alea?
"Puterea de a aduce ploaia". Nu!
"Cum să desparți soțul de soție". Nu, nu acum.
Ar fi bine să găsești ceva rapid, ca o bombă atomică.
Am găsit.
Cum să chemi furtuna demonică.
Mergem mai sus, fată!
- Mai sus! - Vino cu mine.
Sunt cu tine. Haide, fată!
Sunt cu tine.
Zaltar!
Slavă Domnului!
Gata, te-ai distrat, Selena. Jocul s-a sfârșit.
Nici pe departe.
Un pas greșit, pasăre albastră, și chiar dacă tu nu înțelegi,
prietenii tăi vor prinde ideea.
Hei, nu!
Nu-mi place asta.
Nu-ți face griji, Lucy. Nu-ți face griji.
- N-aș face-o dac-aș fi în locul tău... - Nu ești în locul meu.
Repede, dați-vă la o parte! În alcovul de acolo.
- Hai! - Grăbește-te, Jimmy.
Omegahedronul, Selena. ÎI vreau.
Atunci, Supergirl, îI vei avea.
Supergirl, deasupra ta! Atenție!
Cred că eu plec, dacă îmi permiți.
Asta am spus. Rămân, rămân.
Nu ai prieteni, Selena.
Îi tratezi pe toți ca și cum ar fi pe pământ doar ca să te slujească.
Mai mult sau mai puțin, cred că au fost.
Inclusiv tu.
Putere a Întunericului, apari!
Putere a Întunericului...
Distruge-o!
Nu pot.
Ba poți.
Haide, fată.
Pune-o față în față cu el. E singura cale!
Trebuie să plec. Trebuie să duc asta unde îi este locul.
Și trebuie să vă cer ceva.
E- n regulă, Supergirl. Nu te-am văzut niciodată.
- Nici n-am auzit de tine. - Mulțumesc.
Ethan. Linda, ea...
A trebuit să plece, dar...
Nu trebuie să spui nimic.
Știu.
O să le explic eu cum e cu Linda.
Mulțumesc, Ethan.
Ai grijă de tine, fetițo.
Ce mai sărut!
La revedere, Linda.
Subtitrarea: SDl Media Group