SWANNOVA LÁSKA
Vzduch je teplý a svěží,
plný stínů a snů.
Moje láska k Odettě přesahuje fyzické touhy.
To mne dohnalo v mých činnostech,
mých myšlenkách, mém spánku,
mém životě,
že bez ní bych přestat existovat.
Mohu narovnat orchideje na živůtku?
Takhle.
Zastrčit je dovnitř.
Co kdybych k nim přivoněl?
Neznám tu vůni.
Každé ráno, když jsem se probudil,
Cítil jsem známou bolest.
Obětoval jsem svou práci,
svoje potěšení, mé přátele,
celý můj život,
a čekal každý den na setkání s Odettou.
Moje láska je nemoc,
která dosáhla stádia,
kdy nemůže být odstraněna aniž by mě zničila.
Jak chirurgové říkají,
je neoperovatelná.
Toho večera v divadle,
kdy Baron de Charlus mě seznámil s Odettou,
jsem si myslel, že má určitou krásu,
ale jakýsi druh krásy, k němuž jsem byl lhostejný.
V jistém smyslu mě dokonce odpuzoval.
Připomeň mi, abych se zastavil u svého bankéře.
Dobře, pane.
- Kolik je hodin? - Téměř 3, pane.
Šťastnou cestu, pane.
Děkuji, Francoisi.
- Viděl jsi ji? - Neviděl jsem ji celou věčnost.
- Píše ti? - Někdy.
Marquise de Gallardon a General de Froberville.
Proč nezajdeš za ní domů?
To by ji obtěžovalo.
A já bych byl na ní závislejší.
- Neříkej. - To je pravda.
Dělám pokroky.
Baron de Charlus. Monsieur Charles Swann.
Sotva už mne teď baví být v její posteli.
Je to zvláštní. Někdy ji dokonce shledávám ošklivou.
Ale včera v noci byla úchvatná.
Myslel jsem, že holky nenosí v mísách na hlavách ovoce.
Dostal jsi můj dopis?
Přijdeš?
Laskavě počkejte, až koncert skončí.
To je nos!
Viděl jsi Odettu minulou noc?
Samozřejmě. Večeřeli jsme v Prunieru.
- Pak jsme šli k Černé Kočce. - K Černé Kočce?
To muselo být její nápad.
Ne, byl můj.
Opravdu? Jak zvláštní.
No, není to tak špatný nápad.
Jsem si jistý, že tam znala spoustu lidí.
Dobrý den.
Ne, nemluvila s nikým.
Jak mimořádné.
Takže vy dva jste tam seděli sami?
Seděli.
- Dobrý den. - Dámy.
Jsi velmi laskavý, Meme.
Děkuji za přijetí a dobrou péči o Odettu.
Meme ...
mohl bys jí zavolat a zmínit se jí,
že budu v Bagatelle Parku po páté odpoledne?
- Kam jdeš? - Doručit zprávu.
Ale neříkej jí, že to byl můj nápad.
Pokud chce přijít s tebou, ať přijde.
- Řekni mi, Meme. - Ano?
Už jsi spal s Odettou?
Ne, pokud vím.
Je tady váš přítel Monsieur Swann.
Milý Charles. Nevěděla jsem, že je tady.
Nevypadá dobře.
Je nám líto, ale my jsme byli pozváni
těmito lidmi -
Jak se jmenují?
- Pojmenovaní podle mostu. - Most?
- Ano, Ienas. To je celé. - Ale to je název vítězství.
Napoleonské tituly.
- Ti lidé bojovali jako hrdinové. - Rozhodně.
Charles.
Dobrý den, Bazine.
Vypadáte dobře.
Oriane bude ráda, když tě uvidí.
Pojďte, potřebuji vaši pomoc.
Chci vám ukázat obraz.
Někteří lidé říkají, že pan Swann
je druh člověka, který nemůže přijímat doma.
- Je to pravda? - Měli byste to vědět.
Vy jste ho pozvala 50krát, a on nikdy nepřijde.
Můj drahý Charlesi.
Začala jsem tušit, že se mi vyhýbáte.
Dobrý den, Oriane.
Nenudím se jen když jsem s vámi.
Tak proč nestrávit několik dní s námi u Guermantesových?
Moje tchyně by se zbláznila radostí.
Lituji, ale právě teď nemohu odjet z Paříže.
- Monsieure Swanne. - Dobrý den, madam.
- Zůstanete dnes ještě chvíli? - Samozřejmě.
Minule jste odešel v takovém spěchu.
Pokud byste byl o 20 let starší a měl slabý močový měchýř, tak bych to pochopila.
Neviděli jste mého bratra?
Přijeli jsme spolu, ale odešel hned.
Proč?
Vyřídit nějaký vzkaz.
Slyšel jsem, že váš bratranec Gilbert umírá.
Nezemře hned, a pokazí nám tím celý náš den.
Vaše Milosti, Jules je zpět.
A?
Říká, že váš bratranec je velmi slabý.
Že může každou chvíli zemřít.
To znamená, že je naživu. Kde je život, tam je naděje.
Znám Gilberta. Za týden bude zdravější než já.
Marquise de Balleroy.
Madame d'Arpajon.
Princezna Sherbatovová.
Monsieur de Norpois.
Jsem tak hlučná. Určitě mne vyhodí.
Ne, je mi dobře kdekoliv.
To, co potřebuji, je jen tento taburet.
Donutí mě sedět rovně.
Podívejte se na madame de Cambremer.
Vskutku.
Má hudbu v zadku.
Vaše vtipy mají styl, drahý Charlesi.
Škoda, že vás nemohu vidět častěji.
Život je hrozná věc.
Strašlivý.
Některé dny bych chtěla zemřít.
Ale smrt je možná jen taková nuda,
protože nevíme, co to je.
Co se mi na vás líbí,
je to, že nejste rozchichotaná.
Pojďme strávit večer spolu.
Poslouchejte, Charlesi.
Proč si později nezajít s námi do Princess of Parma?
Obávám se, že mám práci.
Pak budu pryč.
Půjdu s vámi.
Princ a princezna Pfaffenheimovi.
Vévodkyně z Chatellerault.
Je to směšné, inteligentní člověk, a trpí kvůli takové ženě.
Přitom není ani zajímavá. Nějaká idiotka, jak jsem slyšela.
Je to legrační vidět Žida hostem rodiny,
ze které vzešli tři papežové a já nevím kolik kardinálů.
Vím, že je to konvertita, a stejně tak byli i jeho rodiče.
Ale říkají, že konvertité se nikdy nezmění.
Máte pravdu. Ty koncerty jsou nudné.
Něco k pití?
Skutečný Tizian. To tělo!
Charlesi, znáte mě.
Jsem moderní člověk. Nejsem bigotní.
Klidně bych se ukázal i s černochem, kdyby to muselo být.
Pro mě jste Francouz, to je všechno.
Ale můžete být i gurmán,
pozitivní myslitel, informovaný sběratel,
milovník starých knih, který nám pošle nejlepší portské víno -
jak můžete takhle ohrozit své sociální postavení?
Vzhledem k tomu, víte, že
když si ji vezmete, nebudeme vás moci zvát.
Ano, já vím.
- Těšilo mě. - Nashledanou.
- Drahý bratranec. - Kočár Monsieura Swanna.
Škoda, že ta kreatura nás zbavuje vašeho nejzábavnějšího přítele.
Když se pes zamiluje, i zadek feny mu voní sladce.
Kočár Monsieura Swanna je tady.
- Do Bagatelle Parku, Remi. - Dobře, pane.
Je tento stůl podle vašich představ?
Ne. Tudy, prosím.
- Ale tamhle je několik volných stolů - - Ty stoly jsou vyhrazené.
- Pro koho? - Řekl jsem, že jsou vyhrazené.
Aime!
Vím, že na první pohled nevypadám na zábavného mladého muže,
ale jsem studnice zkušeností,
soukromý a neocenitelný katalog nezveřejněných informací,
průvodce po minulosti a budoucnosti.
Například:
Víte, proč vrchní číšník vás nechce usadit na této straně?
- Považuje vás za Žida. - Jsem Žid.
Nemám nic proti Židům, nemyslete si.
Mám na mysli umění. Politika není můj obor.
Ale víte, co mě na Židech ohromuje?
Milují život na ulicích s katolickými jmény
jako Saint Honoré, Saint Canonica.
Kde bydlíte?
- Na Rue des Blancs-Manteaux. - "Ulice bílého roucha." Vidíte?
Jak zvrácené! Ulice pojmenovaná podle pokorných mnichů.
Řád založený světcem -
podle...
Krále Ludvíka IX.
Charlesi, má lásko.
Šla jsem kolem vašeho domu, ale byl jste pryč.
Monsieur de Forcheville, Charles Swann.
Půjdeme na horkou čokoládu?
To záleží na tomto pánovi.
Nemá rád nikoho kolem, když chce být se mnou.
Chápu.
Nabízíte mi, že budete chodit se mnou.
Teď ho budete muset požádat o svolení.
Omluvte mě. Musím odejít.
Jste velmi milý.
Brzy se uvidíme.
Znovu ten váš zatracený kočí.
Remi je velmi oddaný člověk.
Obtěžuje mě. Dívá se na mě tak drze.
Pak ho nebudu používat, když vás uvidím.
Půjdeme na vaše místo?
Nejdřív chci čokoládu.
- Dobrý den, paní de Crécy. - Dobrý den, Aime.
- Tudy. - Kdo je to ten Forcheville?
- Jak je na tom vaše žena? - Velmi dobře, děkuji.
Je to vikomt. Copak neznáte jeho rodinu?
Baron de Charlus čeká.
- A vaše děti? - V pořádku.
Kde jste byl?
Na své klavírní lekci.
- Slyšela jsem, že tu byl princ z Walesu. - To se říkalo.
- Půjdu. - Ne, zůstaňte.
Dobrý den, pane Barone.
Prosím, posaďte se.
Čím mohu posloužit?
Mám hlad.
Nějaký dort nebo toast?
Dort a horkou čokoládu.
Zastavil jsem na vašem místě. Ta žena tam byla.
S tím monoklem vypadáte aristokraticky.
Vše, co potřebujete, je titul.
Vikomt, např.
Vypadáte jako Belliniho portrét Muhammada II. Nikdo vám to neřekl?
Souhlasíš s tím, Charlesi?
Mohamed II se šíleně zamiloval do jedné ze svých manželek,
a tak ji ubodal k smrti.
- Proč? - Aby zase získal svoji svobodnou vůli.
Jak vaše esej o Vermeerovi pokračuje? Můžu ji vidět?
Nenapsal jsem mnoho. Byl jsem s Guermantesovými.
Ztrácíte čas. Ráda bych vám pomohla v té vaší práci.
Jen kdybyste mě nechal.
Uvidíme se večer?
Verdurinovi mě pozvali na večírek.
Půjdu taky.
Charlesi, nenech se vtáhnout do bahna.
Mýlíš se, Meme.
Verdurinovi jsou okouzlující
a velmi kultivovaní.
No tak, Charlesi.
Když přijde řeč na umění, tak jen němě otvírají huby jako ryba na suchu.
Jsou velmi bohatí, ale nesnesitelně hloupí.
No tak, Meme.
Vědí, co se v životě počítá.
Jsou inteligentnější než naši přátelé.
Madame Verdurinová to někdy přehání,
ale má upřímnou vášeň pro malování,
A taky hudbu.
Pomáhá řadě umělců.
Objevila Vinteuila
a Elstir, a mnoho dalších.
Mám v plánu vidět ji častěji.
Jsem tak ráda, že jsem vás potkala. Nesmíte mě nikdy opustit.
Jste pro mě ten správný muž.
Moc se mi líbilo, co jste řekl o Verdurinových.
Lidé zírají.
Co mi na tom záleží? Co mohou dělat?
Podívejte.
Je tu Remi.
Jste vždycky tak chladný.
Nemohu ho kvůli vám poslat pryč.
Jaká škoda.
Orchideje jsem nepotřeboval upravovat až do dneška.
Nemohu hrát své malé hry.
Slíbíte mi, že ho pošlete pryč?
- Co tady děláte? - Čekala jsem dvě hodiny. Musíme si promluvit.
Ahoj.
Běžte dovnitř. Bude to jen minuta.
Připravím čaj.
Pak budeme hrát "orchideje."
Odetto.
Mám pro vás velice zajímavý návrh.
Společenská dáma, kterou viděli chodit kolem nevěstince -
Teď ne. Drž hubu.
Určete si svou cenu. Nebude platit nic.
- Postarám se o vás! - Teď ne!
Nechoď sem znovu. Můžete mi napsat.
Čekala na mě dvě hodiny.
Řekla, že si mám stanovit svou cenu.
Měla velvyslance, který řekl,
"Já se zabiju, jestli ji nemůžu mít."
Měl jste mě slyšel.
Řekla jsem "Ne."
Nakonec,
můžu si dělat, co chci.
Kdybych potřebovala peníze, to by bylo něco jiného.
Byla jste někdy v nevěstinci?
Já? Jen když jsem to potřebovala.
Jak vidíte, není to pro nedostatek nabídky.
Řeknu na recepci aby mi nikoho neposílali.
Přeji si, abyste byl skrytý někde v koutě.
Myslím si, že byste měl být na mě pyšný.
Mám v sobě něco dobrého, koneckonců, jsem vaše malá Odette.
Když vám poroučí, musí vědět, že ji poslechnete.
Na to vám nemohu nic říct.
Citron nebo krém?
Krém.
Jen kapku.
Vidíte? Vím, co se vám líbí.
Odetto, miláčku,
Já vím, že jsem byl hrozný, ale musím se vás zeptat na pár věcí.
Vzpomeňte si, co jsem tušil o vás a Madame Verdurinové?
Byla to pravda
s ní nebo s někým jiným?
Kdo vám nasadil takovou myšlenku do hlavy?
Nerozumím.
Co tím myslíte?
Už jste někdy dělala takové věci s ženou?
S ženou? Ne.
Jste si jistá?
Vy víte, že nedělala.
Neříkejte to tak.
Řekněte: "Nikdy jsem nedělala takové věci s nějakou ženou."
V mém věku musím vědět pravdu.
Nikdy jsem nedělala takové věci s nějakou ženou.
Budete přísahat na medailon Panny Marie?
Přestaňte s tím nesmyslem.
Co je to dnes s vámi?
Chcete, abych vás nenáviděla?
Nemám nic proti vám.
Ani v nejmenším.
Vždycky vím víc, než říkám.
Pokud jsem se na vás zlobil,
není to kvůli tomu, co děláte - Miluju vás, tedy - odpouštím vám, -
ale kvůli vašemu směšnému lhaní!
Proč popíráte věci, které já vím?
Můžete to skončit během vteřiny,
být bez toho navždy.
Přísahejte na váš medailon, že jste to nikdy neudělala.
Nevím.
Možná, že už dávno, aniž bych si uvědomila, co jsem dělala.
Možná, že dvakrát nebo třikrát.
To je vše.
Povězte mi,
to bylo s někým, koho znám?
Samozřejmě že ne.
Přísahám.
Kromě toho, myslím, že jsem přeháněla.
Nikdy jsem nešla tak daleko.
Na tom nezáleží.
Ale je to škoda, že mi nemůžete říci alespoň jméno.
Kdybych měl představu o té osobě,,
Mohl bych na ni zapomenout
a ne vás otravovat.
Co je hrůza,
je to, co si člověk nemůže představit.
Ale...
Byla jste ke mně tak sladká.
Nechci vás unavovat.
Děkuji vám z celého srdce.
To je vše.
Ale řekněte mi, jak dávno to bylo?
Copak nevidíte, že mě zabíjíte?
Je to všechno dávná historie.
Nikdy jsem od té doby o tom nepřemýšlela.
Snažíte se vrátit mi ty nápady zpět do hlavy?
Hodně dobrého by to udělalo.
Bylo to od té doby, co vás znám?
Stalo se to tady?
Aspoň mi řekněte kterou noc to bylo,
abych si vzpomenul, co jsem dělal ten večer.
A neříkejte, že nevíte, kdo to byl, protože to je nemožné.
Nevím.
Myslím, že to bylo v parku,
ten večer, když jste nás potkal na ostrově.
Vzpomínáte?
Tam byla žena u vedlejšího stolu.
Neviděli jsme se dlouhou dobu.
Řekla mi,
"Pojď za skálu
a podívej se na měsíční světlo ve vodě."
Nejprve jsem zívla,
Pak jsem odpověděla, "Jsem unavená. Je mi dobře tam, kde jsem."
A ona pořád do mě hučela.
"Měla bys. Ještě nikdy jsi neviděla měsíček takhle."
Řekla jsem: "To je dobrý."
Věděla jsem přesně, co chce potom.
Jste darebák.
Vás baví mě mučit, že?
Učíte mě lhát,
což dělám
jen proto, abyste mě nechal na pokoji.
Nikdy jsem si neuvědomil, že je to tak nedávno.
Odpusťte mi.
Vím, že vás to bolí.
Je po všem a je to zapomenuto.
Tak...
budeme hrát "orchideje"?
Teď ne. Musím se obléknout.
Jdete ven?
- Kam? - Do opery.
Říkala jsem vám, že chci vidět Verdurinovy.
- Předtím jste řekla: večírek. - Večeře.
A nejdřív půjdeme do opery.
- Co chcete slyšet? - Noc s Kleopatrou.
Od Victora Masse.
Nemůžete poslouchat tak opovrženíhodnou hudbu.
Myslíte si, že nemám žádný vkus?
Vy máte ...
svůj vlastní.
To je zima.
Předpokládejme, že bych vás požádal, abyste tam nešla?
Proč byste měl?
Ne proto, že dávají Noc s Kleopatrou.
To není důvod, proč.
Žádám vás, abyste dnes večer nešla ven,
abych zjistil, jestli mě milujete natolik, abyste se vzdala svého potěšení.
Musím vědět, kdo jste.
Jak vás mohu mít rád, pokud jste stejná jako voda, která teče jakkoliv kudykoliv,
jako ryba bez vzpomínek, bez vůle?
Vaše kázání mne povznáší, ale chybí mu předehra.
Ptám se jen pro vaše dobro.
V jistém smyslu, byl bych raději, kdybyste se mnou nezůstala.
Mám dnes večer hodně práce.
Tak se do ní pusťte. Nebudu vás zdržovat.
Jste mnohem méně inteligentní než jsem si myslel.
Promiňte, pane.
Změnil jsem názor. Půjdu s vámi.
Rád se podívám, jak hluboko mohou lidé klesnout.
Nejste ve večerních šatech.
jen se chcete chlubit naším vztahem.
Chováte se ke mě jako děvka.
Dejte mi můj plášť.
Dříve, v Bagatelle Parku,
vše, co jste dělal, bylo mluvit s Charlusem.
Věnujete mi stejně málo pozornosti
jako on věnuje portrétu mladého Mohameda.
Někteří lidé si myslí,
že se chovám poněkud hloupě.
Já vám umožňuji zůstat do poslední chvíle,
a takhle se mi za to odvděčujete.
Příště to budu vědět líp.
Nemůžu vás políbit po večeři?
Bude to velmi pozdě.
Na vteřinu, před odchodem domů,
aby se mi lépe spalo.
Vrátíte se?
Bude to brzy?
Do opery.
Znáš tuto adresu?
Myslím, že jsme tam byli minule, pane.
Dobře, pojedeme tam ještě jednou.
Otevřte dveře.
Tito pánové chtějí slečnu Naomi. Řekněte jí, ať čeká v Perském Salonu.
Pospěšte si. Číslu 15 to trvá příliš dlouho.
- Tudy, pane. - Dobrý večer.
Povězte mi,
hezká žena, blond, se smutnýma očima,
vysoká, kolem 30 let.
- Už tady někdy byla? - Já ji neznám.
Jmenuje se Odette de Crécy.
Proč by sem chodila?
Nevím. S někým se seznámit.
Ne, nemohu si vzpomenout.
Chápete, že nedáváme takové informace.
Samozřejmě.
Dáma žila v Nice.
Říká se, že matka ji ve 14 prodávala bohatým Angličanům.
Takové věci se stávají.
Mimi.
Bylo mi řečeno, že ji někdo přejmenoval
na Chloe.
"Jestli chcete vědět víc o Odette de Crecy,
jděte na 6 Rue Budreau a požádejte o Chloe."
Ona není moc krásná, ale je sladká. Uvidíte.
Taky pochází z Nice.
Jaká náhoda.
Zdá se, že všichni v Nice ví o Odettě de Crecy.
Kdo to je?
Neslyšela jste o ní v Nice vůbec nic?
Musí to být falešné jméno.
Znala jsem nějakou Odettu.
Kdo měl rád ženy?
Dobře víte, že to není tak neobvyklé.
Byl tam jeden, který vždy přišel s velmi vymóděnou dámou.
Strávili hodiny ve svém boxu.
Když vyšli ven, ta dáma by mi dala 10 franků spropitné.
Můžete se třeba sprchovat s kamarádem ve vší nevinnosti.
Pokud by tam byli jen kvůli pletení, nebyla by mi dala 10 franků.
Měl jste vidět, jak byla rozechvělá.
Měla říci kamarádce "To byla extáze!"
Ta byla tak vzrušená, že se nedokázala udržet, aby nekousala.
- Jmenovala se Odette? - Myslím, že ano.
Která z těch dvou byla Odette?
Je mi líto, pane, ale nemohu si vzpomenout.
Jen jsem chtěl říct, že všechny ženy společnosti jsou perverzní.
Je to šokující.
Nebyl jste se mnou spokojen, pane?
- Dobrý večer pane. - Dobrý večer, Francoisi.
Gentleman jako vy
žije na místě jako tohle.
Překvapujete mě.
Vypadá jako vy, nemyslíte?
Vysoké lícní kosti, tvar krku,
těžká víčka.
- Smutné oči. - Kdo to je?
Zephora, Jethrova dcera. To je od Botticelliho.
Namaloval to jako fresku v 15. století
na stěně Sixtinské kaple.
Ale já nejsem muzeální kousek.
Tady spíte?
Je to postel z 18. století.
Mám přítele, který má pouze dobový nábytek.
Které období?
Středověk. Je to všechno ze dřeva.
Vy jste tak chladný.
Ráda bych věděla, co se vám líbí,
co se děje za tím mužným čelem.
Odpusťte mi.
Já vás ruším.
Děkuji, že jste mě přijal.
Nerušíte! Zůstaňte, prosím!
Slibte mi, že se vrátíte.
Myslím, že jste také velmi zaneprázdněná.
Nikdy jsem neměla nic na práci.
Jsem vždycky volná.
Vždycky budu pro vás připravená.
Pošlete pro mě kdykoliv, ve dne nebo v noci.
Velmi ráda přijedu.
Budete mne volat často?
Odpusťte mi,
ale nová přátelství mě děsí.
Bojíte se citů?
Jak zvláštní.
To je vše, co já hledám.
Dala bych svou duši, abych ho našla.
Zaklepal jsem, pane. Copak jste mě neslyšel?
Budete večeřet doma? Mám prostřít stůl?
Ne, půjdu ven.
Přines mi moje večerní šaty,
a řekni Remimu.
Právě ustájil koně.
Tak ať je rychle zapřáhne.
Musíme být v opeře dřív, než skončí.
Váš šátek, pane.
Hoď ho dolů.
Pospěš si, Remi.
Znáte Madame Verdurinovou?
Byla ve společnosti ve své lóži dnes večer.
- Už odešli? - Všichni jsou pryč.
Jděte a zeptejte se u dveří předplatitelů.
- Jediné, co můžeme udělat, je jet domů, pane. - Rozhodně ne.
Musíme ji najít.
Zapomněl jsem říci něco Madame de Crecyové.
Bude naštvaná a zraněná, když s ní dnes večer nepromluvím.
Je to velmi důležité.
Promiňte pane, ale jak může být naštvaná,
když je jediná, kdo odešel bez vás?
Povečeřela s Verdurinovými v nějaké restauraci poblíž.
Najdeme ji.
Ale ve které z nich, pane?
Jdi to zjistit. Zeptej se v Prevostu, v Maison Doree.
Tak držte koně místo mně.
Pospěš si!
Kde se řítíš dolů,
Smrt přichází dost brzo,
Kde se řítíš dolů,
Smrt přichází dost brzo,
Kolik z nich, vedených nenávistí,
- odjede do vzdálených míst - Dobrý večer.
- Znáte mého přítele? - Chceš se k nám přidat?
Dobrý večer. Ne, děkuji.
Vidím, že máte kočár, pane.
Byl byste tak laskav a svezl mne?
Nenašel jsem tu dámu, pane.
Připomeňte mi zítra objednávku nějakého palivového dříví.
Myslím, že nám dochází.
Zastavte tady.
Jsou tady Verdurinovi?
Pronajali si společenské místnosti na dnešní večer. Vy jste host?
Remi, dej si něco k jídlu. Tohle může trvat dost dlouho.
A tady je piano.
Ne tak nahlas. Prezidentovi jsou hned vedle.
Ale to je demokracie. Ten by to ze všech lidí měl vědět nejlíp.
Dobrý večer.
- Bílé šaty - jak originální. - Stejně jako v prvotním hříchu.
- Kdo je ten prezident vedle? - Prezident republiky.
Jaká výsada být s vámi!
Dobrý den, Charlesi.
Dokonce i když jste nečekaný, jste vždy vítán.
Dobrý večer. Jen jsem šel kolem a -
Znáte pana de Forcheville? Odette ho přivedla.
Ano.
Je to vždycky radost, když vás vidím.
- Kdo by vám mohl říci ne, anděli? - Ne, ale vy jste ta, kdo -
Ticho! Neptala jsem se na váš názor! Říkám, že jste anděl.
Dobrý večer.
Noc s Kleopatrou je nad hranicí chápání většiny lidí.
Kvůli ní chcete vidět pyramidy.
Proč bychom neměli plout po Nilu?
- Pojďme to uspořádat. - Dobrý nápad.
- Kam jdete, doktore? - Na vizitu k pacientovi.
Ne, nechoďte.
Bude mu jistě líp, když ho nebudete rušit.
Zůstaňte tady a shledáte, že bude zítra uzdravený.
Podívejte se na Odettu. Nechtěl jsem ji usadit vedle, aby se tam nudila.
Má drahá, chcete plout dolů po Nilu v felucce?
Jsem jako vy. Užívám si dohazování.
Zařídil jsem ale poměrně málo, dokonce i mezi ženami.
Je to k popukání.
Bylo by hezké, kdyby nám Biche řekl o výstavě, kterou dnes viděl.
Ano, řekněte nám o tom.
Strčil jsem nos do jednoho obrazu, abych se podíval, jak je to udělané.
Nedalo se říci,
jestli to bylo provedeno lepidlem, bronzem,
barvou, rubíny, se slunečním světlem,
nebo z pee-pee, nebo z hoven.
Je tam všechno, ale voní to dobře.
Bere vám to dech, lechtá vás to,
a je to hovno!
Opravdu, přísahám!
Tomu se říká epická nadsázka.
Říkám vám, že je to sračka!
- To je úžasné. - Skutečnost je,
že Egypťané byli mimořádní.
Zatímco my Evropané jsme ještě žili v jeskyních,
oni již vynalezli Neposkvrněné Početí.
Co se s ní stalo?
Vykloubila si čelist. Rychle, doktora!
Nedotýkejte se jí.
Zůstaňte v klidu.
To nic není. Už se to párkrát stalo.
Tak. Teď je vše na svém místě.
Nemluvte na chvíli.
Poslechneme si nějakou hudbu.
Můj synovec zahraje malou sonátu pro paní Swannovou.
Není to moje sonáta. Chce se mi při ní brečet a bolí mne z ní hlava.
Říkal jsem vám, nesmíte mluvit.
Ale já jsem odsouzena na týden v posteli.
- Jen Andante. - Andante?
To je právě ta část, která mě zničí.
Moc díky. Báječný člověk, moje lepší polovička.
Nebudeš nemocná. A pokud ano, tak tě vykurýruju.
Vykurýruješ?
Ano, kurýrem.
Prosím, nenuťte mě zase se smát.
Jděte k ní, doktore.
Jsou všichni připraveni?
Vy se neobtěžujte být diskrétní ohledně Forchevilla.
Jsem si jistý, že miluje Noc s Kleopatrou.
Nevěděla jsem, že tu bude.
Madame Verdurinová ho pozvala na poslední chvíli.
Poslouchejte.
Je to hymna naší lásky.
Jsem tak ráda, že jste přišel.
Musíte se o mně postarat.
Vy jste dala smysl mému životu
a vznešenost mému srdci.
Díky vám celý svět se koupe v tajemném světle.
Kdybyste jen věděla jak pustý byl můj život před vámi.
Byl jste v Egyptě?
Je to nádhera?
Ano, velká.
Každý říká, že bych tam měla jet.
Pojedu, pokud se vám to líbí.
Půjčíme si loď.
Vy byste si pronajmul loď? Opravdu?
Samozřejmě.
Vynikající.
Odetto, byl tu něčí sladký šepot o ničem, pro vás.
Ano, velmi sladký.
Máme rádi svého přítele Forchevilla. Je to jednoduché a okouzlující.
Ta hra na klavír byla lepší než od celého orchestru.
Ráda bych splatila laskavost Verdurinovým.
Vy byste jela do Egypta s nimi?
Oni mne tam opravdu chtějí.
Chcete říct, že beze mě ...
a s Forchevillem?
Jak byste si mohl myslet něco takového?
Jsem tak hloupý.
Utrácejte si moje peníze pro potěšení druhých.
Ale netlačte mě příliš daleko,
nebo skončíte s prázdnou.
Pokud jde o tu malou ženu s jejím těkavým okem ...
A co teprve tělo.
Měl bych v posteli raději ji než blechy.
Přátelé, jdeme domů.
Je po druhé hodině.
Váš manžel je okouzlující. Tak vtipný. Lékaři vědí mnoho věcí ...
Znáte ho?
Vždycky je velké zvíře s Guermantesovými.
Oni si ho zaslouží.
Říká se, že stará zámožná vdova je trvale opilá.
Ne v mém domě.
Ale ona je vévodkyně.
Dobrou noc. Sladké sny.
Váš synovec má skvělou budoucnost.
- Dobrou noc, šéfe. - Dobrou noc.
Moje drahá Odetto, děkuji za večer.
Děkuji, že jste přišla.
- Děkuji, Odetto. Dobrou noc. - Dobrou noc, doktore.
- Mám vás vzít domů? - Samozřejmě.
Co si myslíte o Forchevillovi?
Je hnusný.
Slyšel jste, co jí řekl během sonáty?
Ona je okouzlující, ale stěží anděl.
Ještě ji pomlouvat! Je pravda, že není svatá, ale pomlouvat ji!
Ale kdyby bylo více ctnostná, nebyla by méně okouzlující?
Požadujete na takovou otázku odpověď?
Počkejte na mě tady.
Odvezu vás domů ve svém kočáru.
Takže uvidíme se zítra večer?
Při Měsíční sonátě, v naprosté tmě.
Dobrou noc.
Nashledanou, mí přátelé.
Sbohem, přátelé.
Dobrou noc, Charlesi.
- Forcheville, pojeďte s námi. - S radostí.
- Nashledanou. - Dobrou noc.
Nezabírej tolik místa!
"Tyto lesy jsou ještě tmavé, zatím obloha je už světlá ... "
Na nádraží!
Sbohem, přátelé!
Odetto, nepotřebujete svézt?
Je tu prostor vedle pana Forchevilla.
- Myslel jsem, že pojedu domů s vámi. - Jsem unavená. Chci jít brzy spát.
Jeďte domů. Umožníme vám být s ní častěji.
Pojďte dovnitř, drahé srdce.
Musím jí něco důležitého říct.
Tak jí to napište.
Viděla jste to? Myslela jsem, že by mě snědl zaživa.
Vám už dnes v noci musí zvonit v uších.
Odetta nikdy o vás nepřestane mluvit. A pouze hezké věci.
Emilie! Přijdete?
Nevěříte mi?
Ona vás zbožňuje.
Je to pro vás opravdová přítelkyně.
Pokud to ještě nevíte, tak jste jediný, kdo to ještě neví.
Dobrou noc.
Nakonec, myslel jsem, že jste odjela s ním.
Jste v pořádku, pane?
Stalo se vám něco?
Ne, Remi.
Myslím, že se trochu projdu.
Následuj mě.
Je tak vulgární!
Ubohá malá věc!
A tak hloupá!
Každý druhý je pasák nějaké ženy!
Verdurinová!
Kuplířka!
Ta Verdurinová je ženská spodina, dno sudu!
Si myslí, že miluje umění. Blázen!
A to vše s odporným humorem!
Chtěl jsem zachránit Odettu od toho všeho!
Jsou spodinou na zemi! Dantův poslední kruh pekla!
Proč si sám působím takové ponížení?
Kdysi jsem si myslel, že Odette byla ošklivá!
Musel jsem se do ní zamilovat,
protože ona mi připomínala obraz Botticelliho.
Teď jsem se rozhodl klesnout z lásky s ní, a nemohu.
Nemůžu.
Dnes večer...
Dnes večer jsem konečně pochopil,
že její láska ke mně -
kterou jsem napoprvé odmítl -
že pocity, které cítila ke mně,
nebudou nikdy oživené.
Ale bez ní, jak jsem mohl žít?
Je to nemoc,
která by mohla mít fatální následky.
A přesto se bojím být vyléčen.
Někdy si říkám,
že by bylo nejlepší, kdyby Odette zemřela
bezbolestně, při nehodě.
To by bylo po všem.
Říkal jste, že jsme jeli podívat se na měsíc.
Největší pošetilostí je opovrhovat pocity, které sám nesdílíte!
Já mám rád tmu. vy se jí bojíte.
Sbohem.
Moje náklonnost k vám je mrtvá a není možné ji oživit.
Nechtěl jsem vás urazit.
Kdo řekl, že jsem se urazil?
Copak nevíte, jak výjimečný člověk jsem?
Pro ty nejlepší z nás,
studující umění, naše sbírky, naše jemné zahrady, to je všechno jen náhražka.
Stejně jako Diogenes ve svém sudu, hledáme muže.
Pěstujeme tisy a begónie,
ale radši bychom pečovali o lidské keře,
kdyby jen někdo za to stál.
Je smutné, že vy za to nestojíte.
Sbohem, pane.
Nikdy už se nesetkáme.
Nestydím se přiznat, že lituji.
Cítím se jako postava Victora Huga.
"Jsem sám, vdovec, a noc sestupuje na mě."
Tyto orchideje opravdu je třeba upevnit
nebo budou padat ven.
Takhle. Zasunutím do sebe.
Opravdu nejsem odporný?
Co kdybych k nim přivoněl?
Neznám tu vůni.
Proč jste čekal tak dlouho?
Ze strachu z utrpení.
Zastav!
Jeď dál.
Nemusíte vycházet ven.
Jel jsem kolem. Viděl jsem světlo.
Myslel jsem, že byste mohla být nemocná.
Kdo je to?
Prosím, odpusťte mi.
Už jsem skoro spala. Tak pozdě jste to mohl být pouze vy.
Myslela jsem, že nepřijdete.
Jste tak bledý. Nejste nemocný?
Je mi líto, Probudil jsem vás.
- Odejdu. - Nedělejte to.
Já vám to zakazuji.
Tak pojďte.
Počkejte. Něco jsem vám přinesl.
Sedněte si.
Pokud se vám to nelíbí, můžete to vyměnit.
Ale líbí.
Líbí se mi to velice moc.
Mám pocit, že jsem toho pokazil strašně moc.
Ubohé zlatíčko!
Neměl jsem sem chodit.
Charlesi, vy jste blázen.
Nikdy jste mě nerušil.
Co chcete, abych udělala?
Zahrála naši sonátu?
Hraju špatně.
Vypadáte tak smutně.
Hrejte dál.
Měla bych hrát nebo být něžná?
"Orchideje"?
Na co myslíte?
Co se děje v této hlavě?
Roztomilé věci.
Stávám se neurotický.
Slyším hlasy.
Možná je to proto, že tam jsou hlasy.
Odcházím.
Vy jste nemožný! Je to beznadějné!
Kdybych jen mohla dát nějaký cit do té hlavy.
Můžete, pokud chcete.
Vzpomínáte si na mou přítelkyni Ernestinu?
Ano, vzpomínáte.
Vysoká brunetka.
Setkal jste se s ní na závodech.
Co je s ní?
Její nápadník se chystá vzít si ji.
A je velmi vážený.
Není to pěkné?
Udělat to pro ženu,
která mu dala nejlepší léta svého života?
Neříkám, že je to špatně. Každý z nás dělá, co je nám příjemné.
Vy mě jednoho dne opustíte.
Vím to.
Muži jsou schopni všeho.
Dobrý den, pane.
Šálek kávy?
Ne, díky.
Vypadáš uvolněně.
Nemohu říci totéž o tobě.
Je na čase, abych se dostal k práci.
Není-li už příliš pozdě.
Pane, holič je tady.
Přiveď ho.
Když jsem se dnes ráno probudil,
věděl jsem, že jsem bez Odetty.
Nyní se mi dokonce její tvář ztrácí z mysli.
Její bledá pleť,
její vysoké lícní kosti.
Možná, že mě miluje víc, než jsem si myslel.
Ona tě také víc podváděla.
Dobrý den, pane.
Jede do Egypta s Forchevillem a Verdurinovými.
Platíš jí její výlet?
Ano.
Když pomyslím, že jsem promarnil tolik let svého života ...
že jsem chtěl zemřít ...
že láska mého života ...
byla žena, kterou jsem neměl rád ...
která nebyla můj typ.
Kdy se s ní oženíš?
Charlesi, to je ale příjemné překvapení.
Moje dcera na mne čeká. Nemůžu tu zůstat.
Sedněte si.
Moje žena bude připravena za chvíli.
Večeříme u arcivévodkyně.
Přinesl jsem Orianě nějaké fotografie Rytířů z Rhodosu.
Jsou dole.
Charlesi, je od vás milé, že jste přišel pozdravit starého přítele.
Všechno od vás je perfektní -
co nosíte, co říkáte, co čtete, co děláte.
- Líbí se vám moje šaty? - Samozřejmě.
To jsem ráda.
Kdo bude u arcivévodkyně?
Obvyklý dav. Bude to k uzoufání nudné.
Je tu host na poslední chvíli. bratr Krále Theodose.
Můj bože, další království.
Večeře venku je taková nuda.
Bazin a já se chystáme do Itálie na jaře příštího roku.
Byl by to fantastický výlet pokud byste jel taky.
Slyšela jsem, že znáte věci, které nikdo jiný nikdy neuvidí.
Zde jsou.
Dnes večer ne, Oriano.
- Nech mě podívat se na ně. - Váš kočár je připraven, pane.
Pojďte dál. Čas běží.
Řeknete mi, jestli pojedete do Itálie s námi?
Opravdu si nemyslím, že je to možné.
Jak to můžete vědět 10 měsíců dopředu?
Řeknu vám to, když na tom trváte,
ale nemůžete vidět, že jsem velmi nemocný?
Ano. Nevypadáte dobře.
Ale 10 měsíců je dost, abyste byl lepší.
Madame, Jeho milost na vás čeká.
Krátce, co vám brání, abyste jel s námi?
Má drahá přítelkyně,
v té době budu mrtvý.
Lékaři mi dávají tři nebo čtyři měsíce života
nanejvýš.
Děláte si srandu. Co je to?
Není to moje představa vtipu.
Nikdy jsem vám neřekl o své nemoci.
Ale protože se ptáte, mohu zemřít každým dnem.
Nemůžu vás zdržovat. Budete večeřet venku.
Nedělejte si starosti s večeří. Nezáleží na tom.
Přestaň snít o Swannovi. Naše koně čekají.
Promiňte, Charlesi. Máme před sebou dlouhou cestu.
Nic si o tom nemyslete.
Nevěřím ani slovo z toho, co říkáte.
Pojďme si o tom popovídat.
Přijďte na oběd.
Každý den, který se vám líbí.
Oriano, ty jsi ostuda.
Ty sis dovolila vzít černé boty k červeným šatům.
Pospěš zpátky a dones červené boty.
- Myslela jsem, že jedeme pozdě. - Vůbec ne.
Neboj se. Počkají.
Nemůžeš nosit černé boty.
Řekni služce, aby přinesla dolů červené boty.
Co by ženy dělaly bez manžela?
Zachránil jsem ji před černými botami.
Nemyslím si, že by to vypadalo špatně.
Možná máte pravdu.
Ale jakmile bysme se tam dostali, všimla by si toho
a poslala by mě domů pro červené boty.
Poslouchejte, pojďte, prosím, o kousek stranou, nebo ona začne znovu vykecávat.
Musím vám říci, že umírám hlady.
Měl jsem zkažený oběd, a to i přes vynikající medvědí omáčku,
a já se nemůžu dočkat, až zasednu k večeři.
Papa, nepředstavíte mě svým přátelům?
Teď není ten správný čas.
Neposlouchejte kecy lékařů. Jsou to osli.
Jste stejně zdravý jako řípa. Vy nás ještě všechny pohřbíte.
Jsem tak smutná, že je Charles nemocný.
Ale i tak to neznamená, že nemohu bavit jeho ženu a dceru.
Další věc, můj kočí bude říkat,
"Moje dcera je nemocná. Nechte mne navštívit Princess of Parma."
Jeď!
Vrátíme se
někdy jindy.
Jak mohou lidé obdivovat tyhle automobily?
Vulgárnost a šílenství ovládly svět.
- Je to v módě. - Znamená to, že by mi slušely?
Podívej se na ty klobouky.
Vypadají jako džbány a ovocné mísy na hlavě!
Když myslím na ženy, které známe,
můj ubohý Charlesi.
Dobrý den, pane.
Tvoje dcera, ne?
Ano, Meme.
Zapomněl jsem se zeptat.
Jak je na tom tvůj boj s tou zubatou?
Vzpomínka na lásku mi pomáhá čelit smrti bez obav.
Smrt.
Smrt je zobecněné slovo.
Existuje tolik druhů smrti, kolik je lidí.
Tvoje nebude jako má.
Když někdo přijde o život, Charlesi ...
je to jediný život, který může vůbec mít.
Co jsem udělal s tím mým?
Život je jako umělcův ateliér,
plný polotovarů, náčrtků.
Obětujeme všechny své fantazie
které mizí, jedna po druhé.
Zrazujeme naše ambice,
naše sny.
Naši přátelé?
Přátelství není mnoho,
ale ti, kteří jím pohrdají, mohou být nejlepšími přáteli.
Miloval jsem život.
Miloval jsem umění.
Teď shromažďuji všechny ty staré pocity.
Jsou jako sbírka.
Otevírám své vlastní srdce jako kdyby se jednalo o vitrínu.
Jeden za druhým, Dívám se na všechny své lásky ...
lásky, protože jiné jsem nikdy neměl.
Říkám si ...
bude to smutné opustit všechno to, co mám za sebou.
Tady je Madame Swannová.
Znáte ji? Je to Madame Swannová.
Už jste někdy slyšeli o Odettě de Crecy?
Odette de Crécy? Ano. Ty smutné oči.
Teď je to paní Swannová.
Ta tedy pořádně zestárla.
Zamiloval jsem se do ní před řadou let.
V den, kdy prezident Mac-Mahon odstoupil.
Stálo mne to 500 franků na střelnici.
Z anglických titulků přeložil Miloš Pulda