Me ollaan e-e-e-ewokit
Metsäkuun henkiä oomme
Me ollaan e-e-e-ewokit
Metsäkuun henkiä oomme
Oomme rohkeita, sisukkaita Niin kuin meistä kerrotaan
Oomme vahvoja, taistelutahtoisia Varjelemme oikeuksiamme
Me ollaan e-e-e-ewokit
Metsäkuun henkiä oomme
Me ollaan e-e-e-ewokit
Metsäkuun henkiä oomme
Oomme kuin kotonamme maassa Viiletämme puissa
Kun lentää tahdomme Tuulen mukana purjehdimme
Me ollaan e-e-e-ewokit
Yhtä suurta onnellista perhettä
Me ollaan e-e-e-ewokit
Yhtä suurta onnellista perhettä
Hei, Weechee. Missä veljesi on?
Tässä ollaan.
Toivottavasti en ole myöhässä.
Onpa tämä raskas.
Riittääkö ruoka varmasti?
Matka Valon puun luo vie melkein päivän.
Toivottavasti riittää. En voinut kantaa enemmän.
Sinun on annettava minun lähteä, isä.
Nuoret miehet ovat aina kantaneet pyhän tomun puun luo.
Eikö perinne voi muuttua?
Valitan, tytär. Ei voi.
Hänen intoaan on pakko ihailla.
Mennään matkalaisten luo.
Olkaa varovaisia ja palatkaa ehjin nahoin.
Älä ota tätä niin raskaasti, Wicket.
Ensi kerralla olet tarpeeksi vanha.
Matkalaiset, kiirehtikää.
Tummat tuulet näyttävät, että Valon puu heikkenee nopeasti.
Jos se tuhoutuisi, paha Yön henki saisi paljon voimia.
Tässä pullossa oleva pyhä tomu palauttaa puun voimat.
Sirotelkaa tomu puun juurelle.
Asia selvä, mestari Logray.
Matkasta ei tule helppo, Weechee.
Kohtaatte matkan aikana monia todellisia ja kuviteltuja vaaroja.
Tämä taikalyhty johdattaa teidät turvallisesti puun luo.
Onnea matkaan, pojat.
Chak. Valmiina, joukot.
Pelastakaa puu.
-Hei hei, äiti. -Hei hei.
-Näkemiin, nuoret. -Olkaa varovaisia.
Turvallista matkaa.
He varttuvat niin nopeasti.
Minun pitäisi päästä mukaan. Tämä on epäreilua.
-Hei hei, Teebo. -Ihan epäreilua.
Tällaisena päivänä tuntuu hyvältä olla elossa.
Niin, herra.
Tämä kamala,
tai siis ihana sää kai tarkoittaa,
että Valon puu heikkenee jälleen.
Niin!
Meillä on taas tilaisuus tuhota se kirottu puu.
Tällä kertaa joku tollo ei mokaa sitä.
Mutta eihän se ollut vikani, herra.
-Minua huijattiin. -Riittää!
Tällä kertaa hoidan sen.
Seuraa ewokin pentuja ja viivästytä heitä.
Herra?
Viivästytä.
Pian Endorissa saavat vallan
Yön henki ja sen hartain ihailija.
Minä!
Oi voi.
Onpa karmiva paikka.
Onkohan tämä todellinen vaara?
Vai kuviteltu?
Ei kai sinua pelota?
Ei yhtään!
En jaksa astua askeltakaan.
Tehkää tietä!
Hirviö!
Sanoiko hän "hirviö"?
Willy!
Odota meitä!
Ihan totta, Paploo. Se oli kamala.
Se oli puun korkuinen ja sillä oli kauheat sarvet.
Olipa se mikä tahansa, taisimme päästä karkuun.
Hurraa, kaverit. Lyhdyn mukaan meidän on ylitettävä silta.
Se näyttää aika laholta.
Onkohan se turvallinen?
On takuulla. Ja jos jokin menee pieleen,
putoamme mukavaan, jäätävään jokeen.
Mahtavaa.
Pitele lyhtyä, Willy.
Nyt sitä mennään.
Vauhtia.
Tulkaa! Ei tarvitse pelätä.
Tulen aivan takanasi, Teebo.
Willy, etkö tule?
Se on liian pelottavaa, Weechee.
Mitä sitten aiot? Palata takaisin?
Tuo on se!
Hei! Ei! Varo!
Ei!
Lyhty!
Voi ei!
Ottakaa lyhty kiinni!
No jopas jotain.
Onko tuo se hirviö?
Goopa, kaverit.
En halunnut säikäyttää.
Tässä lyhtynne.
Hei, voinko tulla mukaanne?
Se ei taida...
Minusta olisi apua lyhdyn pelastamisessa.
Ja muuten... No, isoveli?
Kiitos, että sain tulla mukaan.
Odotahan, kun päällikkö Chirpa saa tietää, että tulit mukaamme luvatta.
Ei hätää, Wicket. Puolustan sinua.
Emmekö voi levätä, Weechee?
Älä huoli, Willy. Lepäämme, kun pääsemme
Arbon sokkelon läpi.
Moni ewok on kadonnut sen sisälle.
Onneksi lyhty näyttää meille tietä.
Eikö vain, Weechee?
Lyhty? Kuka sitä tarvitsee? Tässä, Wicket.
Löydän tien sokkelon läpi vaikka sokkona.
Hienoa.
Ohitetaan heidät sokkelossa ja viritetään ansa.
Emme voi seurata heitä sinne.
Muuten mekin eksymme.
Varauduin jo siihen.
Olen kehitellyt kauan erityisiä laseja.
Ne näyttävät oikean tien sokkelon läpi.
Sokkelo taitaa olla tuolla.
Tiedän sen.
Koettelin vain sinua.
Hae säkki ja seuraa perässä.
Ja yritä pysyä mukana.
Olemme vaeltaneet tuntikausia.
Luulin sinun johdattavan meidät ulos.
Tuota, jos me...
Haluatko johtaa ryhmää, Paploo?
Voisin tehdä niin.
Minne päin sitten mennään, johtaja?
-Jos me... -Helppoa.
Tämä on varmaan oikea reitti.
Se on täällä. Tulkaa perässä.
-Mutta... -Pidä lyhty valmiina.
Arbon sokkelo.
Miten löydämme pojat sieltä?
Kneesaa?
Oliko väärin lähteä ilman päällikkö Chirpan lupaa?
Ei.
Kunpa ei tarvitsisi toimia hänen tahtoaan vastaan.
Mutta on tärkeää todistaa, että mekin olemme rohkeita ewokeja.
Tulehan. Tavoitamme pojat pian.
Hei, johtaja.
Milloin näytät tien ulos?
Laskelmieni mukaan uloskäynti on tämän kulman takana.
Hei, luuseri. Olemme ohittaneet saman kiven kolmesti.
Nyt tämä on helppoa. Jäljellä on vain yksi reitti.
Tänne päin.
Mutta lyhty osoittaa...
Setä! Varo...
Kiveä.
Typerys! Katso, mitä teit.
Erikoislasini hajosivat.
Onneksi varauduin kaikkeen. Avaa säkki.
Tässä tahmeassa verkossa on gangan mahlaa.
Tämä pysäyttää ewokit.
Mutta miten vältyt jäämästä kiinni siihen?
Se ei ole minun vaan sinun ongelma.
Tule! Mennään virittämään ansa.
Kuulitko jotain?
Luulin kuulevani Teebon äänen.
-Kuulet Teebon unissasi. -Niin.
Tule! Ehkä pojat menivät tännepäin.
-Teebo! -Odota, Latara!
Dulokeja!
-Pakoon! -Mitä pakenet, Latara?
Dulokeja!
Mene heidän peräänsä.
Aivan.
Nyt jäit kiinni.
Hei.
Voi ei.
-Anteeksi, setä. -Sinä senkin...
Jopas jotain.
Rakazzak jäi kiinni omaan verkkoonsa.
Kneesaa! Sinä teit sen!
Sait dulokit kiinni.
Kneesaa. Latara. Mitä te tytöt täällä teette?
-Löysimme pojat. -Nyt käy köpelösti.
He tietävät, ettemme saisi olla täällä.
Parasta, että teillä on hyvä selitys.
Olimme vain keräämässä marjoja.
Keräämässä marjoja?
Ei. Mekin tulimme todistamaan kykymme.
Todistitte voivanne napata dulokeja.
Sinä! Olet mennyttä.
Tulkaa mukaamme, tytöt.
Miksi? Ette näköjään
löydä täältä ulos.
Jos lakkaisitte riitelemästä,
huomaisitte, että Lograyn lyhty on osoittanut tuonne koko ajan.
Mikset sanonut mitään?
Minua väsyttää.
Voimmeko levätä?
No, emme voi kävellä pidemmälle.
Tämä on Kelluvien puiden laakso.
Valon puu on toisella puolella.
Miten pääsemme tuosta yli?
Kukaan ei ole nähnyt pohjalle.
Katsokaa!
Valon vuori.
Tulimme viime hetkellä. Valo on hyvin heikko.
Hei, katsokaa.
Puut seuraavat meitä.
Ne haluavat kai auttaa.
Tuossa ei ole vain puita.
Tuolla ovat Gorneesh ja dulokit.
Olette mennyttä, ewokit.
Ette pääse Valon puun luo.
Voi ei.
Pitäkää kiinni hupuistanne, karvapallot.
Valmiina jyräämään heidät.
He ajavat päällemme.
Voi ei!
Irrottakaa inhottavat käpälänne minusta!
Mitäs täällä on?
Ewokien puutomuako?
Ei. Anna se.
-Et saa sitä. -Älä yritä, karvapallo.
Valon puunne on mennyttä.
Et olisi saanut antaa tomua hänelle, Weechee.
He pääsevät karkuun.
Hyvästi, karvapallot.
Loistavaa, Wicket. Vapauta meidät, niin näytämme...
Selvä.
Entä me?
Vetäkää, juuritörpöt!
Vetäkää!
Wicket! Kneesaa! Ei!
He eivät pärjää dulokeille.
Niin. He tarvitsevat apuamme.
Dulokit hajottivat airomme.
Voi ei. Olemme tuhon omia.
Nyt keksin! Käytetään huopiamme.
Huopiammeko?
Valon vuori on edessä.
Näetkö rannalla dulokeja, Teebo?
En, mutta puita on kaikkialla.
He ovat kai vuorella.
Toivottavasti Wicket ja Kneesaa viivyttävät heitä.
Kuules, nero.
Tulitko ajatelleeksi, miten tämä pysäytetään?
Pysäytetään?
Me...
Sinä ja sinun tyhmät ideasi.
Mitä oikein valitat?
Mehän pysähdyimme.
Lähdetään.
Hiiop!
-Heidät on pysäytettävä. -Niin pysäytämmekin. Tule.
Pääsemme pian eroon tästä kurjasta rikkaruohosta.
Sitten Yön henki hallitsee Endoria.
Hiiop!
Älä ole niin varma, luuseri.
Ewok?
En näe.
Pyhä tomu.
Miten saan sen puun luo?
Otan tomun, ewok.
Wicket. Auta!
-Kneesaa! -Anna se!
Ota koppi.
Juokse, Wicket! Pelasta puu!
Sinä senkin...
Juokse!
Kirottu karvapallo!
Voi ei!
Olemme liian myöhässä.
Katsokaa. Se on Wicket!
Ja kuningas Gorneesh.
Pysäyttäkää hänet!
Ewok!
Tuo on ewok! Tomu on hänellä!
Ottakaa hänet kiinni!
-Ewokeja. Meidät on piiritetty. -Nyt jäit kiinni.
Mitä te teette, roikaleet?
Odota. Seis!
Ei!
Hän pääsee pakoon! Ottakaa hänet kiinni!
Voi ei.
Valo.
Upeaa.
Sinä teit sen, Wicket.
Kerrotaan Gorneeshille, että kirotut ewokit ovat tulossa.
Mitä himskattia?
Miksi täällä on kirkkaampaa?
Voi ei.
Juokse!
Minähän juoksen!
Julistan suurella ylpeydellä,
että nämä sankarilliset matkaajat
ansaitsevat urheudestaan hopeisen sulan.
Sitten toiseen asiaan.
Kolme nuorta ewokia lähti matkalle luvatta.
Tällaista käytöstä ei voi hyväksyä.
-Niin, herra. -Olen pahoillani, isä.
Niin, herra.
Mutta
osoititte olevanne urheita ja ovelia,
joten joudun antamaan teille hopeiset sulat.
Onneksi olkoon, ewokit!
Tekstitys: Meri Myrskysalmi