Ewoker! Vi er ewoker, raggete ewoker
Bor i de høye trærne Bor i spiralen
Danser i skogen På månen Endor
Ewoker alle sammen Og vi har det gøy
Venner sammen Venner for alltid
Ewoker
Vi er sorgløse, små ewoker Vi liker eventyr
Hjelper venner i fare Ute i skogen
Deler magien På månen Endor
Ewoker alle sammen Og vi har det gøy
Venner sammen Venner for alltid
Ewoker
Vi er ewoker, ja
Har du redd opp hengekøya di, Wicket?
Ja, mamma. Sånn. Nei!
Supert. Jeg må være inne og gjøre husarbeid igjen.
For noe tull!
Jeg burde være der ute med krigerne.
Wicket? Vent et øyeblikk.
Har du stablet ved?
Jeg er ferdig, mamma.
-Ha det, mamma. -Ikke så raskt.
Du skulle skrelle noen bær til høstfestivalen.
-Det er en jobb for barn. -Det er derfor jeg spør deg.
Og når du er ferdig, må du vaske noen gresskar for meg.
Nå er det nok. Jeg flytter ut.
-Virkelig? -Jeg er faktisk ikke et barn lenger.
-Ta med et skjerf. -Takk.
Det vil kreve en million munyiper å slepe meg tilbake hit.
En million munyiper.
Jeg lurer på om han holder ut lengre enn brødrene hans gjorde.
Wicket!
Er det sant? Flytter du ut?
Ja, mamma maser konstant om ting jeg må gjøre.
Min mamma også.
-Og hun behandler meg som et barn. -Min også.
Jeg får aldri gå ut når jeg ønsker.
Ikke jeg heller. Vent.
-Hva er det? -Tingene mine.
Vi skal vise dem. Vi kan greie oss på egenhånd.
Det er et gammelt trefort her. Det er perfekt for vårt nye hjem.
Er det dette? Det er falleferdig.
Det må bare pusses opp litt. Kom, vi gjør det fint igjen.
Inntrengere. De blir ikke lenge.
Hvor er den pluggen?
-Teebo. -Jeg kommer.
-Skynd deg med planken. -Her, Wicket.
Ikke den planken. Den andre.
Kan du ikke gjøre noe riktig, Teebo?
Dette er mer arbeid enn hjemme.
Om du ikke liker hva jeg gjør, kan du ta over styringen.
Nei, Wicket. Jeg liker hengekøya stram.
-Strammere. -Du er verre enn moren min.
Hva prøver du å si, Wicket?
Den er så stram som den kan være.
Prøv den, Teebo.
Ok.
Hei, gutter.
Vi kom for å se hvordan det går.
Klar til å innrømme nederlag ennå?
-Latara. -Nederlag? Vi stortrives på egenhånd.
Siden dere ikke kommer tilbake til høstfestivalen i kveld,
tok vi med noe til dere.
Takk, men vi skal lage mat til vår egen høstfestival.
Er det det jeg lukter?
Jeg håper det ikke var middagen.
Ikke bare det, men det var all maten vi har.
Jeg spiser heller brent stuing enn noe du har laget.
Greit. Da trenger du ikke denne.
-Det smaker godt, Latara. -Teebo!
Bli med oss hjem, Wicket. Ignorer Latara.
Aldri. Ikke engang en million munyiper kan slepe meg tilbake.
La oss dra, Kneesaa.
Når det blir mørkt, kommer de løpende hjem, redd for alle nattskapningene.
Nattskapninger? Kanskje vi burde gå hjem allikevel, Wicket.
Latara prøver bare å skremme oss.
Gå og finn oss middag. Jeg kan rydde her.
Alt kommer til å bli bra. Stol på meg.
-Hva var det? -Wicket, jeg er tilbake!
Hei! Jeg har akkurat vasket.
Vi skal spille Trok. Vil du bli med?
Hva med middag? Du skulle jo finne noe.
Kaglene laget mat til meg. Tobo-blader, jingjang-bær og stekt mahuga.
Hva med meg?
Ville du også ha middag? Vi har litt igjen.
Takk.
Det er hyggelig å ha naboer igjen.
Ja. Overraskende at hylerne lar dere bli.
Hylerne? Hvem... er de?
Dere vet, de onde skogsåndene som bor her.
Jøss. Jeg har aldri hørt om hylerne.
Vil det si at hylerne ikke ga dere tillatelse til å bo her?
Nei.
Farvel.
Hei!
Jeg er redd, Wicket. La oss gå hjem.
Ja. Kanskje det ikke er like moro å bo på egen hånd som vi trodde.
Jeg visste at du ville komme løpende hjem.
Det var det jeg sa
Det var det vi alle sa
Teebo, hvis vi drar hjem,
vil alle i landsbyen gjøre narr av oss.
Vi må bare håndtere hylerne på egen hånd.
Det er hylerne. De er her for å ta oss.
Ro deg ned, Teebo.
Ingenting kommer seg inn hit med alle disse fellene.
De er her.
Jeg har den! Den har meg!
Kvark.
Der løper de. Kom igjen.
Kan du komme deg ned derfra?
Stemmene kommer fra innsiden av treet.
Vi skal vel ikke inn dit?
Der inne, Teebo.
Dette er siste sjanse før vi knuser dere.
Kom igjen, Wicket. La oss ikke være uhøflige.
Jeg har en idé. Gi meg magivesken din.
Ok.
Dette er siste advarsel før dere møter skjebnen deres.
Ta ham.
Vi har en av dem.
Overgi dere, hylere, ellers får vennen deres juling.
Det er ingen andre her. Det er kun meg, Larry.
-Larry? -Larry?
Du lurer ikke oss. Vi hørte de andre.
Det var bare meg og stemmerøttene mine.
Jeg bare roper gjennom dem.
-Og det høres ut som en hel hær av... -Hylere.
-Men hvorfor skremte du oss? -Fordi dere var i treet mitt.
Treet ditt?
Ja. Jeg har vært her helt alene siden jeg rømte hjemmefra som barn.
Etter noen år fikk jeg hjemlengsel, men da jeg dro tilbake, var alle borte.
Mener du at de forlot deg?
Ja. Jeg sa at det ville kreve en million munyiper å slepe meg hjem.
Så de flyttet uten meg.
En million munyiper?
Tror du det er for sent å rekke høstfestivalen, Teebo?
-Ikke om vi skynder oss. -Kom igjen.
Jeg innså ikke hvor mye jeg kom til å savne alle sammen.
Det er godt å være hjemme igjen, mamma.
Det ville ikke vært det samme uten deg, Wicket.
Er du glad jeg er tilbake, Latara?
Virkelig glad.
Tror du vennen din har nok mat, Wicket?
Veldig godt. Unnskyld meg, men skal du spise dette?
Send meg bærene. Bare... skålen med bær.
Takk. Ser godt ut. For et måltid.
-Jeg har aldri vært på en slik fest. -Ja.
Min sønn, prins Vork, må gifte seg med en prinsesse.
En som er rik, fornem og rik.
Vakter, bring inn kandidatene.
Ja, dronning Sluga.
Prinsessen av Mudgub-stammen.
Jeg liker henne, mamma.
Altfor sedvanlig. Kast henne i hullet.
Prinsessen av fnisekrypene.
Jeg liker henne, mamma.
Nei. Ikke bra nok.
Ikke bekymre deg, kjære Vorky.
Jeg vet hvor vi får tak i en prinsesse til deg.
Ewok-stammen.
-Gå og finn meg en ewok-prinsesse. -Ja, dronning Sluga.
Jobbe hele dagen. Det er alt jeg gjør.
Slipp, små barkspisere.
Kvark.
Hei, Latara. Hva driver du med?
Slavearbeid, som vanlig.
Jeg skulle ønske jeg var en prinsesse slik som deg, Kneesaa.
Slik at jeg ikke måtte arbeide.
Men jeg arbeider også, Latara.
Å lære å ta vare på stammen en dag er et stort ansvar.
Det er ikke det samme. Om jeg bare var prinsesse for én dag.
Kun én dag? Ok, Latara.
Da vil hun se at det ikke er så enkelt som det ser ut.
Dette er den verste ideen du noen gang har hatt, Kneesaa.
Du lovet å samarbeide hvis jeg ga deg tålmodighetsperlen min
til hedersbeltet ditt.
Sal opp hesten min, bønder.
Jeg skal på en rundtur i mitt kongelige domene.
Bønder?
-Wicket. -Ok, Latara.
Prinsesse Latara, takk.
Skynd deg nå.
Fremover, beist.
Anarki?
Kanskje denne blomfrukt-terten vil overtale deg.
Ikke så fort!
Baga! Unna vei, bønder!
Nei! Ikke brønnen!
Stopp, Baga!
Ufremover!
-Jeg ser ikke ut. -Latara?
Du ser like vakker ut for meg.
Jeg vil fortsatt ta en rundtur i domenet, og dere skal hjelpe meg.
Raskere, tjenere.
Jeg kan gå raskere om jeg kaster av all denne vekten.
Gjør som prinsesse Latara befaler, Wicket.
Kvark.
Prinsesse Latara?
Vi fant en ewok-prinsesse for dronning Sluga.
Den beste måten å reise på.
Vi har kommet langt nok. Ta meg tilbake nå.
Nå er det nok.
Kneesaa kan beholde tålmodighetsperlen.
Hva mener du?
Jeg tok kun ordre fra deg som en tjeneste for Kneesaa.
Gjorde du?
Kneesaa trengte ikke å bestikke meg, Latara.
Jeg liker deg, uansett hvor fæl du er.
Hva?
Hvem trenger de lurdoene? Jeg kan være prinsesse uten dem.
-Ta henne! -Ikke la henne unnslippe!
Nei!
Vi har en ewok-prinsesse til dronning Sluga.
Hjelp!
For en søt liten ewok-prinsesse.
Nei!
Hun blir en perfekt brud for deg, Vorky.
Brud?
Selvsagt. Når du har giftet deg med sønnen min,
blir de to stammene våre forenet, med meg som hersker.
Jeg liker henne, mamma.
Jeg hater å skuffe deg,
men jeg er faktisk en vanlig bonde, og ikke en prinsesse.
Greit. Så da går jeg bare.
Ned i hullet med deg, bedrager.
Vent! Jeg bare tullet!
Faren min, høvdingen, er alltid glad for å få nye vorter...
...jeg mener, nytt blod inn i stammen.
Bryllupet skal finne sted umiddelbart.
Det er en bit av Lataras kappe.
Og disse sporene fører til den grotten.
Kom igjen. Vi må finne henne.
Se opp!
Hør. Inntrengere.
-Det kommer noen. -Fort, inn hit.
Ingen. Kom igjen. Tilbake til bryllupet.
Bryllup? Hva snakker de om?
Vi bør følge etter og finne det ut.
Vent på meg.
Teebo.
Jeg er for ung til å gifte meg.
Dessuten har jeg alltid foretrukket lange forlovelser.
Se. Der er Latara.
Og hun er i ferd med å gifte seg.
Vi trenger en lur fluktplan.
Ok, Kneesaa, du og Teebo distraherer dem mens jeg tar tilbake Latara
rett foran de vortete nesene deres. Hva sier dere?
Eller vi kan improvisere.
Dangar!
Skynd dere.
Tro meg, dette er en stor feil.
-Latara. Her oppe. -Kneesaa.
Det er en ekte prinsesse. Jeg skal hente henne for deg.
Takk, Latara.
Beklager, Kneesaa. Det var meg eller deg.
Ewoker! Ta dem!
Følg meg.
Her inne!
Det er dronning Sluga!
-Hvordan kommer vi oss ut? -Bare følg meg.
Kvark.
De må ikke unnslippe.
Vi er reddet. Rampen.
Den er for glatt.
Vi har dem nå.
-Hva skal vi gjøre? -Se.
-Ta denne, dronning Sluga. -Nei, ikke kronen min.
Betyr dette at bryllupet er avlyst, mamma?
Beklager at jeg var så egoistisk og bortskjemt.
Fra i morgen av lar jeg Kneesaa ta seg av prinsesserollen.
Jeg sa jo at hun ville ombestemme seg.
Men jeg har fortsatt noen timer igjen som prinsesse.
Så hva med å bære meg tilbake til landsbyen?
Latara!
Hva med halvveis?
En tredjedel? Femten centimeter?
Norske tekster: Kristin E. Hodgson