Me oomme ewokit Leppoisat ewokit
Asumme puissa Spiraalissa
Tanssimme metsässä Endorin kuussa
Yhdessä me ewokit Pidämme hauskaa
Ystäviä oomme Ystäviä ikuisesti
Ewokit
Oomme huolettomia Seikkailuun käymme
Autamme ystävää hädässä Täällä metsässä
Taikaamme jaamme Endorin kuussa
Ewokit vetävät yhtä köyttä Hauskaa pitäen
Ystäviä oomme Ystäviä ikuisesti
Ewokit
Me oomme ewokit, jee
Lempivuodenaikani.
Karnevaali on täällä ja soturien retki tulossa.
-Tässä aurinkomarjasi, äiti. -Kiitos, muru.
Marjoja kuluu aina karnevaaliaikaan.
Piiraasi voittavat aina, Shodu.
Joo. ellet tahdo meidän tekevän vielä muuta...
Itse asiassa on vielä yksi asia.
Minulla on kiire leipoa,
joten vie Winda katsomaan Kuperkeikkakaneja.
Kuperkeikkakaneja? Nehän ovat pikkuisille.
Kaikki ystävänne vievät pikkusisaruksensa.
Sitä paitsi, jos teet hyvää työtä,
saatan päästää sinut soturien yöretkelle veljiesi kanssa.
Ee chee wa maa!
Tule, Winda. Mennään katsomaan Kuperkeikkakaneja.
Kuka tietää?
Ehkä Kuperkeikkakanit ovat ihan kivoja.
Hei, lapset.
Kuperkeikkakanit hyppivät ilosta,
koska tulitte katsomaan niiden esitystä.
Kvark! Ei tämä ole soturin paikka.
Anna, kun arvaan. Kuperkeikkakanit?
Niin juuri.
Älkää viitsikö. Siitä tulee hieno esitys.
Kuperkeikkakanit?
Hei, tuolla on esitys, joka pitää nähdä.
Horvillen kauhujen maja!
Tulkaa, kaverit.
En tiedä, Wicket. Se näyttää tosi pelottavalta.
Pelottavalta? Mitä pelkäämistä tässä on?
Tervetuloa.
Etsitte siis jännitystä ja kauhua.
Olette tulleet oikeaan paikkaan.
Olen Horville ja tämä on Kauhujen majani.
Tule. Meiltä menee ohi Kuperkeikkakanien esitys.
Tämä on aika kiinnostavaa.
Astukaa sisään, urheat ewokit,
ja tutustukaa sisätiloihin.
Garth käärmeensyöjä.
Kauhea ja vertahyytävä Ploob.
Ei!
Ja mystikko Bilbao,
joka tuntee tulevaisuutenne.
Ei! Kuperkeikkakanit!
Tuollainen huijaus voisi olla hauskaakin.
-Mennään sisään. -Wicket,
muista, mitä äitisi sanoi.
Selvä, äänestetään asiasta.
Kaikki ne, jotka tahtovat nähdä tylsät Kuperkeikkakanit, käsi ylös.
-Me tahdomme. -Kuperkeikkakanit.
Entä kuka tahtoo nähdä hauskan ja jännän Kauhujen majan?
-Joo. -Kauhujen maja voittaa enemmistöllä.
Wicket!
Minä takaan, että taaperowokeilla tulee olemaan hauskaa.
Tänne päin, ewokit. Kauhujen majaan.
Mistä tuo musiikki oikein tulee?
Wicket, ei tämä ole Kuperkeikkakanit.
Malani, tämä on Kuperkeikkanalleja parempaa.
Näkemiin, ewok.
Kerro kaikille ystävillesi Horvillen Kauhujen majasta.
Aika hyvä esitys.
Joo, mahtava! Upea.
Tykkäsin paljon.
-Tahdotko mennä uudestaan? -En!
Älä itke enää.
Sanoinhan, että pikkuiset pelästyisivät.
Vanhempamme raivostuvat
kuullessaan, että veimme heidät Kauhujen majaan.
Äiti antaa minulle viikon arestia.
Ja saan unohtaa soturien leiriretken.
Hei, minä keksin!
Kaikki pikkuiset tulevat majaamme yökylään.
Heillä on niin hauskaa, että he unohtavat pelottavan esityksen.
He eivät rauhoitu, ja äitisi palaa hetkenä minä hyvänsä.
Meidän pitää kertoa totuus.
Ei onnistu.
Teebo esittää nyt taikatemppuja.
-Esitänkö? -Ala piristää heitä.
Joo.
Katsokaa tätä.
Muutan pikkukivet sokerilehtitoffeeksi.
Yäk.
Teebo näyttää tosi hassulta.
Ihan kuin käärmeensyöjä Garthilta, joka oli...
Kauhujen majassa!
Mitä täällä tapahtuu?
He ovat yökylässä.
Pikkuiset itkevät,
koska tahtovat lisää piirakkaa.
Hei, karnevaali on taas täällä.
Muistatko, kun Willy oli pikkuinen
ja raahasin hänet Horvillen kauhujen majaan?
Pelästyit niin, ette nukkunut viikkoon.
Luulin, ettei pikku Willy pääse koskaan yli painajaisistaan.
-Painajaisista? -Paras tunnustaa.
Äitisi tajuaa kaiken, kun pikkuiset alkavat itkeä unissaan.
Ja menettäisin retken?
Keksin keinon selvittää tämä.
-Hyvää yötä, Shodu. -Hyvää yötä, äiti.
Hyvää yötä, kaikki.
Oletko varmaa, että tämä toimii?
Mestari Lograyn käärön mukaan
tämä laite imaisee painajaiset yöilmasta
ja pikkuiset nukkuvat hyvin.
Entä mihin se imaisee ne painajaiset?
Jonnekin.
Mitä minä sanoin? Ei hätää.
Toivottavasti olet oikeassa.
Ei. Painajaisten maja.
Ihan liian pelottava!
Siinä hän menee. Napatkaa hänet.
Ei! Pysy poissa.
Sinun pitäisi aina kertoa totuus.
Auttakaa minua.
Ei!
Olet tuomittu.
Koska pelästytit pikkusiskosi.
Et enää koskaan astu tämän talon ulkopuolelle.
Ei, äiti. Odota!
Ei!
-Ei! -Wicket?
Kultaseni, herää!
-Äiti! -Näit painajaista.
Painajaista, vai?
Äiti, vein pikkuiset Kauhujen majaan
Kuperkeikkakanien sijaan.
Olen tosi pahoillani.
Ei ihme, että näit painajaisia.
Mutta on hyvä, että kerroit totuuden.
Saanko silti mennä soturien retkelle?
Voit mennä ensi kerralla.
Tänään et ehdi.
Kuperkeikkakanit ovatkin ihan kivoja.
Wicket ei ehkä ajattele samoin, Teebo.
Viisi esitystä tehty, viisi jäljellä.
Voihan kvark!
Harmi, ettet voi lepuuttaa jalkojasi.
Uusi nilkkakoruni!
Voi, Baga! Mitä minä nyt teen?
Onko jokin vialla?
Kyllä. Nilkkakoruni.
Se luiskahti irti.
Onko se tämä?
Ei. Mutta tuo on hyvin kaunis.
Entäpä tämä?
Ei se ole tuokaan.
Ei kai se tämä voi olla?
Kyllä, tuo se juuri on!
-Voi kiitos. -Ole hyvä.
Ja koska olit niin rehellinen,
etkä ottanut muiden omaa,
saat kaikki kolme.
-Kiitos. -Hyvää päivänjatkoa.
Kunhan muut näkevät nämä.
Sitten se katosi veden alle.
Aikamoinen kalajuttu.
Tajuatko, kalajuttu.
Voi, Kneesaa.
Ne ovat upeita.
Minulle kyllä kelpaisi tavara siitä vuorovesialtaasta,
mukaan lukien uusi huilu.
Mutta Latara, sait tuon meiltä.
Niin, vuolin suurimman osan siitä itse.
Ja sen huomaa.
Oli hauskaa. Täytyy mennä.
Mitä tuo nyt oli?
Paras seurata häntä.
Hänet tuntien, hän joutuu vielä isoihin vaikeuksiin.
Se on varmaan tämä paikka.
Pudotin vahingossa huiluni.
Sanoin, että pudotin huiluni.
Missä se tyyppi on?
Onko jokin vialla?
Kyllä.
Pudotin suosikkihuiluni veteen.
Onko se tämä?
Ee Chee Wa Wa! Se voisi olla tuo.
En ole ihan varma.
Entä tämä?
Kulta!
Mitä muuta täällä on?
Onko tämä huilusi?
Hei, nyt muistinkin. Ne ovat kaikki minun.
Kadotin ne kaikki. Etenkin sen jalokivisen.
Oletko varma?
Kyllä. Anna ne tänne. Kaikki kolme.
Jalokivisen ja kultaisen, tiedät, mitä tarkoitan.
Ei! Laske minut alas.
Apua!
Näin teen ahneille olennoille.
Ahneille? Hetkinen. Saatan olla väärässä.
Voivat olla jonkun muun.
Apua!
-Voi ei. -Latara?
Ee Chee Wa Wa! Pitää hakea apua.
Ei ole aikaa. Meidän pitää mennä perään.
Minä keksin.
Hankin ison vesiotuksen viemään meidät pinnan alle.
Noin.
Teebo!
Hei.
Tarvitsetteko apua?
Kiitos, mutta odotimme jotakuta isompaa.
Kelpaako tämä?
Ole kiltti. Ystävämme on viety veden alle
ison meriolennon kuoren sisällä.
Kuulostaa kuningas Elbolta.
-Kuningas Elbo? -Kyllä.
Hän koettelee eri olentojen ahneutta ja rehellisyyttä.
Jos he epäonnistuvat, hän vie heidät korallilinnaansa
meren pohjassa.
Voi Latara-parka.
Hän ei ikinä läpäisisi koetta.
Hänet pitää pelastaa.
Mutta ensin pitää päästä meren pohjaan.
Siirtykää kauemmas.
Kaikki kyytiin.
Ei paha. Merikupla.
Onko se turvallinen?
Kunhan ette osu mihinkään terävään.
Onnea.
Katsokaa tuota.
Niin sulavaliikkeisiä.
Tuolla se on. Korallilinna.
Meillä on vuoto.
Helppo nakki.
Törmäystä ei voi välttää.
No, täällä sitä ollaan.
Latara!
-Latara! -Onpa kiva nähdä teitä.
Auttakaa minut äkkiä ulos.
Elbo voi palata koska vain.
Minä harhautan. Auta Latara ulos.
-Selvä. -Täällä näin.
Et osunut. Yritä uudestaan.
Nyt, Latara.
Tyhmä pyrstö.
Minä autan.
-Teebo! -Tule, mennään.
Nopeasti nyt.
Irrottakaa se pyrstö minusta.
Vetäkää.
Nopeasti. Emme ehdi levätä.
Levätä?
Pitää löytää reitti ulos täältä.
Miten olisi tästä?
-Jos sittenkin tuolta? -Tule takaisin.
Voi ei!
Voi ei.
-Olemme satimessa. -Olette oikeassa.
Rauhoitu nyt.
Yritimme pelastaa ystävämme.
Tiedän kyllä, mutta kun joku on kerran valehdellut minulle,
hän on ikuisesti vankini.
Pyydän. Teen mitä tahansa, että saan hänet takaisin.
Palautan nämä, jos annat hänet takaisin.
Koska välitätte noin suuresti ystävästänne,
järjestän kokeen.
Jos tyttö läpäisee, hän vapautuu.
Jos taas ei, saan teidät kaikki.
Onko selvä?
-Sopii. -Hyvä on.
-Selvä. -Sovittu.
Voi pojat!
Tässä turistessamme
ystävänne kävelee läpi kammion, joka on täynnä uskomattomia rikkauksia.
Hänen kokeensa on tuoda minulle kaikkein kallisarvoisin esine.
Mutta jos hän tuo väärän...
Ymmärrätte varmaan.
Kaikista arvokkaimman? Kaikki näyttää arvokkaalta.
Tämä on kiva.
Ja tämä. Tämäkin!
Emme voi laskea Lataran varaan.
Taio meidät ulos täältä.
Selvä.
Tuo riittää hyvin.
Tämä se vasta on arvokas.
Ee Chee Wa Wa! Entä nämä?
Miten tämä juttu päätyi tänne?
Mutta mehän annoimme sen sinulle.
Joo, vuolin ison osan siitä itse.
Sen huomaa.
Taidan ymmärtää.
Lopettakaa! Löysin sen!
Huiluni on arvokkain asia, koska ystäväni antoivat sen minulle.
Kyllä. Olet oikeassa.
-Sinä teit sen. -Kiitos.
Taisimme kaikki oppia tänään jotain.
Minä ainakin opin.
Ystäväni ovat arvokkain asia maailmassa.
Hyvä. Voitte mennä nyt.
Kutsun vain pienen kalaystävämme takaisin, niin saamme kyydin.
Hän todella tykkää isosta sisääntulosta.
Varmaan hänen serkkunsa.
No niin, kaikki. Mennään kotiin.
Hyvästi, kuningas Elbo.
Olen utelias.
Mitä teet niille toisille huiluille?
-Latara! -Unohda koko juttu.
Tekstitys: Eeva Rossi