Okay, træk!
Kom nu. Kom nu.
RATHMORNE 251 INDBYGGERE
Hvad fanden...
-Kom nu. -Helst i dag!
-Kom nu! -Det går ikke!
Sluk!
Løb bare.
-Den rokker sig ikke, Garron. -Dennis har ret. Giv op.
Ja, måske.
Det der ser ikke godt ud.
Nå, jeg må hellere tage tilbage.
Min aftensmad står på bordet.
Men så tak da.
-Kommer du, Mitch? -Ja. Held og lykke.
Må I blive kvalt i maden.
Far.
-Smil. -Far...
-Hvad er der? -Vi får regn. Drop de skide billeder.
-Skide billeder? -Jeg citerer mor.
Jaså, du citerer? Så er jeg med.
-Hvad ville du have sagt? -At jeg er sulten.
Et helt nyt svar fra dig.
-Sig, at jeg kommer om ti minutter. -Hun er vred på dig.
Så sig fem. Jeg skal tale med en fra kirken om stedet her.
-Kan vi så tage hjem? Jeg keder mig. -Hvad? Det er jo dine forfædres jord.
Ja, og de rejste væk.
Sig fem minutter.
Sig, at jeg mener det.
Forbandede sten.
Hejsa.
-Du burde tage hjem. -Hvad gik der af mig?
-Skal vi løbe? -Det var, som om jeg brændte.
Kom nu.
-Kan jeg hjælpe dig? -Åh.
Ja, jeg søger pastor Coot. Udtaler jeg Coot rigtigt?
Ja, men det er ikke mig. Jeg er kirketjeneren.
-Jaså. Jeg er Howard Hallenbeck. -Declan O'Brien.
Sig mig, denne Coot... Er han gammel?
Undskyld. Vi talte sammen, og han sagde, at jeg gerne måtte se nærmere på kirken.
Jaså.
Det er til en bog, jeg skriver.
Han sagde, at jeg kunne tage billeder og kigge i kirkebogen.
Han er sikkert i præstegården.
-Hvor ligger den? -Ud og til højre, og lige frem.
Højre og lige frem. Tak.
Nå da. Godt så.
En, to, tre!
Rawhead.
-Kom indenfor. -Tak. Sikke en samling.
Det er et tidsfordriv.
-Lad mig tage jakken. -Tak.
Nå, hvad kan jeg hjælpe Dem med?
I telefonen fortalte jeg, at jeg skriver
om alle de resterende hellige steder i denne del af landet.
-Resterende? -Ja.
Mange kirker er bygget på steder, som man længe har betragtet som hellige.
-Før kristendommen? -Før romerne, men det gælder ikke Irland.
Jeg er ude efter neolitiske steder, frugtbarhedskulter af forskellige slags.
-Her? -Ja, det er meget muligt.
Interessant.
Jeg vil gerne fotografere kirkens interiør, især de blyindfattede vinduer.
-Mønstrene er meget interessante. -Selvfølgelig, de er alment tilgængelige.
Må jeg kigge i kirkebøgerne?
Det kan sagtens ordnes. Declan må se, hvad vi har.
Kirketjeneren, ja.
Jeg vender tilbage til Dem, når han har arrangeret tingene.
Det vil jeg virkelig påskønne.
-Hvor bor De? -På... Jeres pub.
-Den Høje Mand? -Den Høje Mand.
"Der var engang en lille dreng, som hed Treehorn."
-"Han havde... Han opdagede, at..." -Stille!
Hvad laver du? Jeg vil læse min tegneserie! Pas på!
-Du er en gris, Robbie! -Ih ja!
-Mere af det her, og jeg bliver vanvittig. -Hvad mener du? Vi er lige kommet.
Vi har været her i to måneder.
Vi har været i Irland i halvanden måned, så ikke helt.
Vi bliver her ikke længe, men jeg skal se kirkebogen. Det er et interessant sted.
-Og så? -Så tager vi til Dublin. En kort køretur.
-Kom og tag den. -Jeg vil have min dukke!
-Ja, jeg bliver tosset. -Fald nu ned!
-Det her er en arbejdsrejse for mig. -Du har også en familie.
Nå, det er altså mine børn? Jeg var ikke sikker.
-Jeg troede, du ville føle dig hjemme. -Hjemme?
-Irske forfædre og det hele. -Et ondt rygte, som mor spreder.
Din mor er ond.
En dag mere?
Dennis, døren er ikke lukket.
-Jeg låste den. -Men nu står den åben.
Hvad fanden? Jeg kunne have svoret, at jeg låste den.
Hvem der?
"Hvem der?", sagde jeg.
Dennis! Dennis!
Nej! Nej!
Nej, nej, nej!
Nej!
Dennis! Åh, Dennis!
-Hørte du det? Lyt. -Du skifter emne.
Det er bare mere torden, tror jeg.
Hvorfor tog vi hertil i regntiden?
Her kunne jeg godt bo. Her er roligt og charmerende.
-Og dødt. -Vi historikere foretrækker døde ting.
Det vil jeg huske.
-Med en eller to undtagelser. -Nævn en.
Hvad er den anden?
Sådan har du ikke kysset mig længe.
-Du har uartige øjne. Har nogen sagt det? -Praktisk taget alle.
Næste gang kan hun genkende os.
-Det var underligt. -Ja.
-Som hun så ud. -Hvad mener du?
Hun minder mig om noget. Om nogen.
I er måske i familie.
Du har ret. Du er ved at blive skør. Angående hotellet...
Hvad helvede?
Dennis? Jenny? Er I her?
Dennis? Dennis!
Dennis? Jenny?
Jen, hvad er der sket?
Overtager du her? De spørger efter mig.
Et øjeblik. Kør med i ambulancen og skriv ned, hvad hun siger.
Er du med? Det er meget vigtigt. Alt, hvad hun fremstammer.
Jeg gik ind i køkkenet...
Jenny havde ikke en skramme.
-Så er der manden. -Dennis.
-Havde de gæster boende? -Det tror jeg ikke. Jeg kan undersøge det.
Det utrolige er, at kvinden overlevede.
Hun må have gemt sig. Måske i et skab? På loftet?
-Conroy ved ikke, hvad der har ramt ham. -De har nok aldrig haft et mord her før.
Antager De, at Nicholson er død?
Med tanke på husets tilstand og alt blodet, så tror jeg det.
Mordet er sikkert en slags hævn.
-Det stemmer ikke så godt med stedet. -Tja, alle kan føle sig forurettet.
Der må have været flere med tanke på omfanget af skaderne.
-Howard? -Ja, jeg er her.
-Er der noget galt? -Nej... Hørte du ikke sirenerne?
-Sirener? -En slags ulykke oppe på bakken.
-Kom og læg dig igen. -Jeg går en tur og får lidt luft.
Så falder jeg lettere i søvn.
-Du talte i søvne. -Gjorde jeg?
-Hvem pokker er store Jake? -Det ville du gerne vide, hvad?
Hold den varm, okay? Jeg kommer tilbage.
Store Jake...
Tag din jakke på.
Hvor er det koldt udenfor.
-Se nu filmen. -Jeg har set den.
-Så skift kanal. -Jeg har set dem alle sammen.
Nu er du bare selvisk. Lille møgunge.
-Kom. -Han kan se tv.
-Det her skal du få betalt, pikhoved. -Af dig og hvilken hær?
Din lille gris. Bare vent!
-Det er ikke særlig varmt. -Din lille skiderik.
-Hallo! Giv mig den! -Glem det. Skrid!
-Kom. -Andy, jeg må tale med dig.
-Ja da. -Nej, jeg mener det alvorligt.
Vi kan tale sammen, mens vi går.
Luk mig ud, dit svin!
Andy!
Dit dumme svin!
En skønne dag myrder jeg den lille møgunge.
-Det her var ikke en god idé. -Her er jo ingen. Fryser du?
-Ja. -Jeg varmer dig.
-Nej, Andy. -Kom nu.
Du sagde, vi kunne tale sammen.
-Hørte du det? -Nej.
Pokkers.
Du godeste. Neil. Sean? Sean!
Sean! Det er lille Neil.
For fanden da...
Herregud, hvad er der sket?
-Hvad er der, min ven? -Sig frem, dreng.
Ud med det! Hvad er der?
Hvad er der sket?
Her er nogen, Andy.
Du... Hold op med at spille kostbar.
-Jeg vil tilbage til vognen. -Vi går tilbage om lidt.
For pokker! Jeg vil tilbage, sagde jeg.
Fandens.
Hvad fanden sker der?
-Det ved guderne. Knægten dukkede bare op. -Han siger ingenting.
Katrina! Vent, Katrina!
-Undskyld. Du er vel ikke vred? -Nej, men...
-Jeg fryser bare. -Stakkels lille skat.
-Jeg varmer dig. -Andy...
Får du varmen? Godt.
Løb! Kom!
Jeg kan ikke.
Kom nu!
Kom.
Gud, nej!
-Hvad er der? -Noget... Jeg...
-Hvad er der? -Jeg kan ikke... Andy...
For pokker!
-Gå ikke for langt væk fra hinanden! -Nej.
I skal kunne se hinanden!
Vi ser efter.
-Han kommer snart tilbage. -Okay.
-Hvad foregår der? -Der er sket noget oppe på bakken.
-Vi var urolige. -Er det derfor, du er vågen?
-Var det en ulykke? -Det ved jeg ikke.
-Var der noget blod? -Jeg så ikke noget.
Nå, skat. Det spændende er slut. Sengetid.
Nu har du set, at far har det godt. I seng igen.
Du godeste!
-Har nogen tilkaldt politiet? -Jeg går tilbage og tjekker det.
-Hvem er det? -Ikke Johnsons knægt.
Kun Gud ved det.
Herovre!
-Er det ham? -Hvor er hovedet? Det er en massakre!
Hvor er din uduelige bror?
-Ikke flere tegneserier. Hjernen rådner. -Gør den?
-Sengetid. -Okay.
-Her er Icky. -Tak.
Godnat og sov godt.
-Vi skulle spise middag. -Vent lidt, mine herrer.
Den ansvarlige efterforsker kommer nu. Han har nogle spørgsmål.
-Hvor længe har han været død? -Højst et døgn vil jeg tro.
-Han forsøgte vist at flytte stenen. -Vidner?
To mænd, som havde hjulpet ham. Han havde det godt, da de kørte.
Det er den tredje.
Vi vil ikke rejse. Ved du, hvad jeg mener?
-Godmorgen. -Hvem var det?
Undskyld, jeg vil anmelde noget, jeg så i går aftes.
-Bare gå ind, sidste dør til højre. -Til højre?
-Alle udtalelser er antagelser. -En mand vil tale med den ansvarlige.
Han må vente.
Vil De vente et øjeblik?
Ja. Straks.
-En mand her vil... -Jeg hørte dig. Kom ind.
-Det her er hr... Hr... -Hallenbeck.
-Howard Hallenbeck. -Inspektør Gissing. Kan jeg hjælpe Dem?
Jeg hørte om mordene i går aftes, og jeg kan have set noget.
-Jeg er ikke helt sikker på hvad. -Vi leder efter flere gerningsmænd.
Det, jeg så, var ikke menneskeligt.
-Hvabehar? -Det tror jeg i hvert fald ikke.
Det var højt, for højt til at være et menneske.
-Hvor stor? -2,4 til 2,7 meter.
-Jeg har altså ikke tid til... -Jeg så det. Lyt nu. Jeg så det.
Og det så mig.
Dette væsen betragtede mig.
Det fikserede mig med onde, rødglødende øjne.
Jeg ved godt, hvordan det lyder. Tro mig.
Men jeg så det.
-Var det på vejen? -Jeg stod på vejen. Det var på en mark.
-Så De kvæg? -Jeg ved, hvordan kvæg ser ud!
Mørket kan snyde en.
Jeg kom for at fortælle jer noget. Jeg så noget. Jeg ved ikke hvad.
Men det var der, og det er derude nu. Hvad vil I gøre ved det?
Tja, hvis De vil give Deres udsagn til betjent Conroy her...
Glem det. Bare glem det.
Vi skulle måske tage et kig på det.
-Te? -Nej tak. Jeg tænkte på kirkebøgerne.
Ja, det er underligt. Nogen har vist fjernet dem.
-Er de blevet stjålet? -Tilsyneladende, men hvorfor?
-Jeg kunne desværre ikke hjælpe Dem. -Tak alligevel. Farvel.
Farvel.
Ja, der har vi det.
Meget mærkeligt.
Smil nu, flotte fyr.
"Døden går i frygt for..." Hvad?
"Døden går... Døden går i frygt..."
"...for det, den selv aldrig blev."
"Døden går i frygt"
"for det, den ikke kan blive."
"...går i frygt..."
"...for det, den ikke kan blive."
Undskyld.
-Hovsa. -Hvorfor gjorde De det?
Forsvind! Der er intet for dig her!
Skiderik!
Ja, jeg skal nok forsvinde. Og det skal du være skideglad for.
Det der er en lille gave til dig, din sindssyge galning.
Endelig. Det tog lang tid.
At tjekke ud er altid et eventyr.
Okay. Jeg ser, hvor vi skal hen.
-Hvorhen, frue? -Jeg har svært ved at læse kortet.
-Jeres mor kan ikke læse kortet. -Ja, og far er grov igen.
Grov? Oprigtig. Ærlig.
Dublin, åh, Dublin
-Åh, Icky. -Er der en McDonald's i Dublin?
Sikkert.
-Er vi der snart? -Nej, for 15. gang.
-Jeg er sulten. -Du er et bundløst hul, Robbie.
Hvad er et bundløst hul?
Du godeste.
-Hvad er der? -Der stod noget på marken.
Vil du køre tilbage og se efter? Okay.
-Hvad er et bundløst hul? -Hvorfor kører vi tilbage?
Mor synes, hun så noget.
-Det er et fugleskræmsel. -Ja.
Hvad troede du, det var?
Det ved jeg ikke. Det er dette forbandede sted.
"Dette forbandede sted"? Du lyder mere irsk for hver dag. Vi må hellere køre.
-Skal vi køre, frue? -Ja tak.
-Er I parate til at køre? -Ja.
Overvældende begejstring.
-Chef, vi har noget. -Hende der Nicholson?
Nej, hun nægter at tale. En slags traume, åbenbart.
-Hvad er det så? -Drengen, Neil Johnson.
-Har han sagt noget? -Ikke direkte.
Men hvad?
Conroy så efter ham på hospitalet, mens vi talte med forældrene.
Drengen sagde ikke et ord.
Conroy gav ham noget at lege med. Papir og kuglepenne.
Drengen begyndte at tegne.
Kors!
Amerikaneren havde måske ret.
Der er måske noget derude.
-Vi skal stoppe. -Hvorfor det, skat?
Jeg skal tisse.
-Vi kører ikke tilbage. -Men jeg skal.
-Det skulle du have tænkt på inden. -Jeg glemte det.
-Hvordan kan man glemme det? Dumt. -Robbie.
Der er for langt til den næste by, så vi standser her.
-Går du med hende? -Hun kan klare sig selv.
Gå nu, Minty. Tis på marken. Ingen kan se dig.
-Kom nu. Vi har ikke hele dagen. -Jeg går med hende.
Hun klarer sig. Hun skal jo blive stor engang.
Ikke før, jeg er parat til det.
Kan du se den store, grønne busk? Tis bag den. Skynd dig, skat.
-Du må ikke kigge! -Nej. Skynd dig nu.
Gå nu bare.
Minty!
Rolig. Hun blev bare bange for kaninen.
-Lille skat. -Gå hen til mor.
Åh, lille skat.
-Det var da forfærdeligt. -Går det bedre nu?
-Åh... -Hvordan har mor det?
Nej, det går nok. Krager er stygge.
-Den stakkels kanin. Han er i himlen. -Ja.
Robbie...
Giv mig et kys.
Far! Far!
Nej! Nej, din...
Nej!
Robbie! Robbie!
-Hør, alle har et job at udføre. -Ja, netop. Slap nu af.
Godt.
-Nu kommer han! -Lad ham komme frem.
Er hæren blevet tilkaldt?
-Er det en forbindelse mellem mordene? -Ja, alle er døde.
-Er hæren blev tilkaldt? -Gå jeres vej, alle sammen.
Hvad har I? Er det fugl, fisk eller midtimellem?
Svar ham. Hvad har I?
-Fugl, fisk eller midtimellem? -Vi gør, hvad vi kan.
-Det er alt for skidesent! -Vi vil gerne have Deres hjælp.
Jeg har fortalt dine kollega alle detaljer.
-Vi har lavet kort og tegninger. -Det var det samme, drengen så.
-Hvad i alverden er det? -Mørket kan jo snyde en.
Jeg tog fejl. Det erkender jeg. Tro mig, vi finder Deres søns morder.
Bevæbnede betjente gennemsøger dalen.
Det har sikkert gemmesteder, De ikke kender til, og hvorfor?
Det her har været dets hjem i lang tid.
Så har vi det. Hvis det her er dets territorium, vil det vende tilbage.
-Vi skal bare vente. -Vente på hvad?
-Flere af Deres fejl? Flere ofre? -Hr. Hallenbeck, vi forstår Dem.
De aner ikke, hvordan jeg har det!
Deres forbandede dumhed er grunden til, at min søn er død.
Forstår De det?
Jeg fanger den satan selv. Gå ad helvede til!
Undskyld.
-Jeg går ud. Jeg kommer tilbage. -Okay.
De begravede ham levende.
-Hvad? -Djævelen.
De begravede ham dybt nede i jorden.
De troede, at han ville dø. At de kunne glemme ham.
Men mørket er kommet tilbage. Det gør det altid.
-Hvad repræsenterer vinduet? -Ingenting!
-Djævelen har vundet. -Et øjeblik!
-Declan! -Se, De har ikke mere at kæmpe med.
Jeg har lige hørt om Deres søn. Det gør mig ondt.
-Hvornår blev disse vinduer sat i? -Tænker De på vinduer nu?
-Hvornår blev de sat i? -Det skete ad flere omgange.
Kirken led stor skade i 1860'erne, og meget glas blev udskiftet.
Det er noget af et puslespil, og opgaven blev ikke løst godt.
Nogle af delene...
-Deres interesse er ikke kun faglig. -Nej, det kan De bande på!
Det der dræbte min søn. Jeg så ham gøre det.
Det er ikke menneskeligt.
Hvis jeg var Deres ven Declan, havde jeg kaldt det Djævelen.
-Men De tror ikke på Djævelen? -Nej, det gør jeg ikke.
Men noget startede rygtet.
-Jeg vidste det. Det der passede ikke ind. -Hvad?
Der er det stykke, der mangler. Se, det billede passer ikke der.
Men se her. Der er en hånd, og der er den anden.
Og så?
Jeg tror, at manden på billedet har besejret væsenet før.
-Det er hedenskab. -Se nu, det er jo tydeligt.
Det var det, der dræbte min søn. Det venter udenfor lige nu.
-De er jo ude af balance! -Vær ikke så nedladende!
Hr. Hallenbeck, dette er Jesu hus.
Det har ikke altid været hans, vel?
Vi kunne ikke se ret meget, selv med lygterne,
men jeg fornemmede, hvad der foregik.
-Hvordan det? -Jeg kunne lugte blod.
-Virkelig? -Ja da.
En lugt af kobber, som man ikke kunne tage fejl af.
-Hvad pokker var det? -Fortsæt.
Og så fandt vi liget.
Hvad sker der?
For fanden da!
Løb!
Tag det roligt!
-Det føltes som et jordskælv. -Hvor er døren?
Jeg fjerner det. Vi går ud denne vej.
Tilkald politiet!
Din djævel!
Nej! Mary!
Skyd det! Dræb det!
-Ja, det er modtaget. Campingpladsen. -Få fat i bilerne.
Vi kommer med det samme. Ja.
Jeg sagde jo, væsnet er territorialt. Jeg tager med. De kan ikke hindre mig.
-Conroy, hold på ham. -Grabberne væk!
Howard, bliv her hos os.
Milde Moses.
Det gik den vej, mod byen!
Få fat på en ambulance.
Kør.
Vil du tilbage til hotellet?
-Elaine, vil du tilbage til hotellet? -Nej.
-Du har det bedre der. -Hvis du tager med.
-Jeg skal tale med Gissing. -Overlad det til ham.
Han skal stemme dørklokker. Folk ved noget.
Hvad taler du om?
Dette væsen har været i Rathmorne før.
Folk besejrede ham. Se de blyindfattede ruder i kirken.
Se... Han bliver besejret af det, figuren står med.
Det ser ud som en stentavle, men der mangler noget. Den del har vi ikke.
Der mangler flere stykker. Det ligner håndtaget på et sværd.
Et eller andet. Men det er et våben.
-Et våben? -Ja.
Bare jeg kunne finde det og gøre det af med det forbandede væsen.
Stands bilen.
-Hvor er han? -Han kan ikke være nået så langt.
Fandens. Vend om, vi kører tilbage.
-Jesus! -Kors!
Nej! Nej!
Ja. Ja.
For dig.
-Hr. Hallenbeck. -Er han kommet?
-Jeg skal tale med ham. -De har allerede sagt, hvad De mener.
Kriminalinspektøren taler med Dem, når han kan.
-Vil De have en kop te? -Gå ad helvede til.
-Det vil jeg overveje. -Ja, gør det.
Du kom!
-Skynd jer at komme! -Jeg kan ikke høre dig. Hvem er det?
-Skynd jer herover! -Hvem er det? Er det Dem, pastor?
-Hvor er De? -I kirken, for fanden!
Centralen til inspektør Gissing.
Er inspektør Gissing der?
-Du undslipper ikke! -Stille, han er i præstegården.
Tror du ikke, at jeg ved det? Jeg ser, hvad han ser.
Han vil have dig. Han vil døbe dig.
-Du er vanvittig. -Nej, jeg har bare set lyset!
-Declan, du er en af Guds lærere. -Gud? Han er Gud!
-Kirkebøgerne! -Han var her før Kristus.
Før civilisationen var han konge her!
-Gissing fulgte efter det! Vi er ved at... -Det er ved kirken! Pastoren ringede!
Ved kirken? Det er ved kirken. Ja, vi er på vej!
Rawhead, det blev han kaldt. Rawhead!
De bliver her.
Nej. Nej, Declan. Vent! Tænk dig om, Declan! Tænk!
Det er ligeglad med dig! Hvad gør det, når det er færdig med dig?
-Dræber mig, håber jeg. -For Guds skyld, Declan!
Gå op, din skiderik! Jeg kan ikke lade Gud vente!
-Har du gjort det her? -Jeg vil ødelægge det hele.
Han ønsker, at jeg smadrer alt, stykke for stykke.
-Du kan lige vove! -Han er ikke bange!
Hvorfor kommer han ikke og gør det selv?
Jeg tror, at din gud er bange, Declan.
-Nej. -Jo, bange for at gå ind i Guds hus!
Nej!
Din ynkelige lille fårehyrde har intet greb om ham eller mig!
Jeg genkender min virkelige mester, når jeg ser ham, og det vil du også gøre!
Pastoren er derinde.
-Skal vi storme kirken? -Nej, men vær parate.
Dette er hellig jord.
Guds jord!
-Kors. -Hvad var det?
-Få dem ud af skudlinjen! -Til side! Til side!
Flyt jer! Hold jer væk!
-Hold jer væk! -Jeg har den på kornet!
Ingen skyder! Ingen skyder!
Han har pastoren.
Dræb den skide morder!
Åh nej! Den stakkel!
-Lad mig skyde det røvhul! -Vi kan ramme den gamle mand.
Dræb den djævel!
-Han er død! -Han bevæger sig.
Må Jesus være hans sjæl nådig.
-Nej! -Parat!
Skyd!
For dig. For dig!
For dig! For dig!
-Jeg må gøre noget. -Howard, nej!
Herre Jesus.
Herregud.
Hallenbeck! Herovre!
-Hent hjælp. Han forbløder. -Herregud.
-Bliv i kirken. -Hvad siger han?
Hold mund.
Alteret... Det...
Bange... Noget...
I alteret.
-Tag til stationen og min familie. -Jeg skal nok passe på dem.
Herregud. Jesus Kristus.
Hvad fanden vil du? Forsvind! Forsvind!
Det er bange for noget. Hvad er det bange for?
Han... Han kom ind til alteret. Jeg kunne ikke stoppe ham.
Men du kan dræbe ham.
Der er han.
Der!
Okay, skat. Nu gælder det.
Gør det.
Kom nu.
Gør det.
Dræb den skiderik! Nu!
Tag mig! Ja!
Du godeste!
Skynd dig væk, Elaine!
Howard!
En kvinde.
Det skulle være en kvinde.
Nej!
Rolig.
Tag det roligt.
Nu kører vi hjem.
Nu er det hele overstået.
Til minde om Andy Johnson, 18 år, som blev taget fra os. Må han hvile i fred.
Tekster: Torben Christensen www.junefirst.tv