EN DOKUMENTÄRSERIE FRÅN NETFLIX
Hej!
Tiffany var så vacker.
Alltid glad. Energisk.
Hon fick ett stipendium för att spela volleyboll.
Hon skulle spela som middle starter.
Man får inte den positionen första året på college.
Hon ville saker i livet.
Vi var så stolta över henne.
Den kvällen hittades hon cirka sex kilometer från vårt hus,
där hon blivit påkörd av tåget.
New Jersey Transit sa att min dotter begick självmord.
Omöjligt!
Helt omöjligt.
Jag vill veta vad som hände.
Det här är min dotters rum.
Rummet är som hon lämnade det.
Hon har skrivit det och ritat små hjärtan.
Ingen får gå in i rummet.
Det är som en grav.
Hon älskade livet och hon var full av liv.
Det är mitt barn.
Jag träffade Stephen 1989
och då hade jag redan mina döttrar Jessica och Krystal.
Jag blev gravid med Tiffany och födde henne 1997.
Vi blev chockade när vi fick Tiffany.
Vi räknade inte med att bli gravida,
men första gången vi såg henne var det helt underbart.
Det bara... Hon var helt underbar.
Tiff var vår stora lycka.
Hon tyckte om det hon gjorde. Hon oroade sig inte för nåt.
Det fanns inget hon inte gillade.
Där är hon på en strand i North Carolina.
Det var nyårsafton.
Här är hennes examen. Man ser hur lycklig hon är.
Tiffanys systrar gjorde det här åt mig.
Ett minne över hela Tiffanys liv.
Att gå in här varje dag får mig att känna mig nära.
Hon är med mig, för jag saknar henne så mycket.
DEN 12 JULI 2015 MAYS LANDING, NEW JERSEY
Det var en söndag.
Vi var på Tiffanys kusins examensfest på andra sidan gatan.
Tiffany följde med oss.
Vi var där i flera timmar,
ångade musslor och hade trevligt.
Tiff hade kul.
Spelade volleyboll, hade kul. Hon väntade på sina vänner.
Jag minns att Tiffany sprang hem.
Vi var kvar på festen, och klockan 21:15
fick jag ett samtal från en av hennes vänner som sa:
"Jag är här nu. Kan du komma till huset?"
Jag sa: "Visst. Är allt okej?"
Jag sa till Stephen att jag skulle gå hem
och han sa: "Jag följer med."
Och vi gick till vägen mellan husen.
Tiffanys vän kom ut och skrek
och anklagade Tiffany för att använda hennes kreditkort utan hennes vetskap.
Tiffany förnekade det tills efter att vännen hade åkt,
sen sa hon att hon hade använt det.
Jag sa: "Varför använde du nån annans kort?
Du vet bättre än så. Vi har inte uppfostrat dig så.
Nu måste jag säga till din pappa att du använde kortet."
Jag gick in i huset,
jag hämtade Stephen, och när vi kom ut så var Tiffany borta.
21:15 TIFFANY LÄMNAR FESTEN
21:28 TIFFANY FÖRSVINNER
Vi letade efter henne.
Jag gick längs gatan många gånger.
Minst 20 eller 30 bilar stod längs gatan.
De var parkerade vid sidan av gatan. Ingen hade sett nåt.
Om Tiffany hade gått, så hade nån sett henne.
Utan tvekan. Hon är 188 cm. Det går inte att missa henne.
Vi gick längs gatorna,
tittade bakom hus och allt i närheten.
Vi visste att hon inte skulle gå långt
för att hon var mörkrädd.
22:07 - RING MIG, SNÄLLA 22:12 - MEDDELA ATT DU ÄR OKEJ
22:18 - SNÄLLA RING MIG
22:19 - TIFFANY SVARA JILL BRYTER IHOP
22:20 - VAR ÄR DU
Alla ringde, sms:ade, försökte ta reda på var hon var.
22:36 - TIFF SVARA JAG ÄLSKAR DIG
22:38 - TIFF JAG ÄLSKAR DIG MEST AV ALLT SNÄLLA SVARA
Stephen ringde och hon svarade inte.
Tiff, kom bara hem.
Jag älskar dig till döds. Du betyder allt i världen för mig.
Snälla, kom hem.
Jag gick upp och ner längs gatan.
Plötsligt såg jag ner på marken
och såg något platt.
Det var Tiffs telefon.
Den låg någon meter från vägen.
Framför mitt hus.
Hon skulle inte ha lämnat den här.
Hon hade den i handen dygnet runt, sju dagar i veckan.
Hon duschade med den.
När vi hittade mobilen
började tankarna snurra.
Jag visste att nåt var fel.
Vi letade,
och senare kom Stephen på
hjortkameran i skogen.
DEN 12 JULI 2014 21:28
Tiff gick klockan 21.28 enligt min hjortkamera.
Jag och Dianne gick ut klockan 21.29 med Tucker, hennes hund.
Vi gick ut och då var hon borta.
Tiffany hade en svart tröja
och vita jeansshorts.
Hon hade platta skor som hon precis köpt,
hon hade satt upp håret i en slarvig knut
och hon hade ett vitt pannband.
Hon gick som vanligt längs uppfarten.
Och på grund av bilden på hjortkameran
var det enda jag kunde komma på att någon ropade på henne.
Och då var hon borta.
Jag fick ett samtal: "Tiffany är borta. Kan du hjälpa till att leta?"
Jag sa: "Visst."
Vi åkte till mamma, för de antog att hon gått dit.
Det är gångavstånd. Det var högst 800 meter.
Hon var inte där.
Vi började köra runt till olika ställen.
Vi kunde inte hitta henne.
Något sa åt mig att köra längs Pomona.
När jag körde längs Pomona, över järnvägsspåren...
JÄRNVÄGSSPÅR
Det går en väg längs spåren.
En tillfartsväg för transport.
Den var upplyst.
En polis från Galloway sa att nån blivit påkörd, möjligen en kvinna.
Men Galloway Township blev inte inblandade
för det var New Jersey Transits område.
Jag såg en transitpolis där.
Jag frågade:
"Har du sett en väldigt lång tjej
188 cm, väldigt atletisk?"
Han sa: "Nej, men en person har blivit påkörd av tåget."
Jag hoppades att det inte var Tiffany.
Men de var rätt säkra på att det var hon.
Polisen sa: "Kan du identifiera henne?"
Och jag sa: "Ja, det kan jag."
Och jag är väldigt glad att det var jag som gick ner dit,
för jag är övertygad om
att min bror inte hade klarat av det.
Ingen behöver se det jag såg den kvällen.
Det var nog det hemskaste jag sett.
Att bli påkörd av ett tåg.
Jag gick dit och gjorde identifieringen,
och sen sa de: "Vi måste gå tillbaka till din bror
och du måste berätta för honom."
Klockan var 02:30 på morgonen.
Jag minns att jag gick ut ur huset och min svärson stod där.
Han sa att farbror Mickey ringde och bad oss att stanna där.
Och jag minns att min svärson såg vit ut.
Och jag minns att vi väntade
och att nån sorts polisbil körde fram.
Min bror Mickey klev ut ur en polisbil
och Dianne skrek: "Vad har hänt?"
Jag berättade för min bror vad som hänt. Tiffany träffades av ett tåg.
Han sa: "Jag vill gå dit." Jag sa: "Nej, absolut inte.
Du behöver inte se det här."
Vi blev förtvivlade.
Det är som om du förlorar livet.
När ett av dina barn dör förlorar du en del av ditt liv.
Jag saknar henne så mycket.
Hon är mitt barn.
Jag saknar allt med henne.
Vi höll om varandra och grät. Vi kunde inte förstå.
Det var det hemskaste man kunde tänka sig,
att nåt sånt kunde hända.
Vi var så chockade.
Helt chockade, hade hon träffats av ett tåg?
Jag fattade det inte.
DEN 13 JULI 2015 NÄSTA DAG
Mickey sa att Tiffany blivit påkörd av ett tåg.
Vi visste inte vad som hänt.
KVINNA DÖDADES AV TÅG
Nästa morgon
stod det i tidningarna att Tiffany hade begått självmord.
RÖRDE SIG INTE
Jag var förkrossad.
Jag förstod inte hur de kunde komma på det.
Hon var inte deprimerad, inte självmordsbenägen.
Tiffy var glad.
Hon planerade att gå på college.
Hon planerade med sin rumskompis.
Hon planerade att spela softboll den onsdagen.
Hon skulle åka till Great Adventure dagen efter med sina vänner.
När jag pratade med Tiffany på festen
visade hon inga tecken på stress.
Hon hade sina skolkläder. Hon hade förberett saker.
Tiffany var redo för nästa steg.
Hon kan inte ha begått självmord.
NJ TRANSIT POLISAVDELNING TÅG / PERSON DÖDSFALL
New Jersey Transit kom fram till att min dotter stod på spåren
och begick självmord mindre än 24 timmar efter hennes död.
I ETT UPPENBART SJÄLVMORD
Folk som kände Tiffany kunde inte tro det.
DÖDSORSAK ÄR SJÄLVMORD.
Vi hade ett uppdrag för att vi visste att hon inte gjort det.
Jag heter Paul D'Amato.
Jag har varit brottmålsadvokat i 46 år.
De flesta av mina fall handlar om att representera offer.
Och det har funnits sådana fall, som Tiffanys fall,
som man inte kan säga nej till.
När jag träffade Steve och Dianne
satt de precis här.
De var så förkrossade
och upprörda.
De sa att
deras dotter inte tagit sitt eget liv.
Jag visste inte om jag kunde hjälpa dem och jag sa till mig själv
att jag skulle hämta in dokumenten
från New Jersey Transit Police Department.
Jag ska visa rapporterna för dem och tyvärr måste jag säga:
"Er dotter tog sitt eget liv."
Men det hände aldrig när vi fick dokumenten.
Tiffany Valiante var 18 år gammal och bodde med sin familj
i ett väldigt lantligt område i New Jersey väster om Atlantic City.
Det här är det vi vet om kvällen då hon dödades.
Söndagen den 12 juli
lämnade New Jersey Transits tåg 4693 Philadelphia klockan 21:50,
på väg österut till Atlantic City.
Det var cirka 60 passagerare och besättning ombord.
Tåget hade precis passerat under bron vid Tilton Road i Galloway Township
och var på väg mot korsningen vid Genoa Avenue.
Klockan var 23:12 vid vägmärke 45
på en mycket mörk sträcka där Tiffany träffades av tåget.
När tåget senare undersöktes
såg man att kollisionen skett på tågets nedre vänstra sida,
nära spåret.
Det var två lokförare ombord på tåget.
En lokförare och en lokförarlärling.
Båda signerade rapporten den kvällen
och sa att Tiffany dök framför tåget.
Men här är problemet.
Sex dagar senare, när han är under ed,
kommer lokföraren med en helt annan version
av det han sa till inspektören kvällen för incidenten.
Här är hans historia.
Jag pratade med konduktören.
Jag såg henne aldrig. Jag stod med ryggen emot.
Då strök man hans redogörelse
och tittade på vad lokförarlärlingen sa.
Han blev först tillfrågad:
"När såg du den obehöriga?"
Vad svarade han?
"Jag såg henne inte förrän jag var över henne."
Tio dagar senare är han under ed
och här är hans historia då.
"Jag ser något när jag är 800 meter bort.
Sen ser jag nåt när jag är 400 meter bort.
Och sen ser jag en person
hoppa ut ur skogen på spåren."
I slutändan var lokförarlärlingen det enda vittnet.
En lokförarlärling som gav olika utsagor
av det han såg den kvällen.
Än idag
står New Jersey Transit-polisen
fast vid dessa inkonsekventa,
motsägelsefulla uttalanden från lokförarlärlingen.
Jag heter Louise Houseman
och jag är pensionerad från Atlantic Countys rättsläkarstation,
där jag var chefsutredare. Jag jobbade där i 20 år.
Jag har varit på flera tusen olycksplatser
under 20 års tid.
Jag var verkligen brydd
över utsagorna från lokföraren och lokförarlärlingen.
Man la uppenbarligen stor vikt
vid informationen de uppgav på plats,
som visade sig vara felaktig.
Den stora händelseinspelaren anses vara den svarta lådan.
Den registrerar allt som händer med motorn när den är igång.
Tågets hastighet,
när handbromsarna används,
när tutan används,
om strålkastarna är på.
Och den ger avståndet tåget har färdats
när allt detta händer.
Så det är lätt att läsa.
Det är inget mystiskt. Det är väldigt enkelt.
Enligt händelseinspelaren,
från den tid då lokförarlärlingen tutade, träffade Tiffany
och aktiverade nödbromsen,
gick det 4,1 sekunder.
Tåget färdades i 128 km i timmen.
Så, såg han det han trodde att han såg?
Att hon hoppade framför honom? Jag vet inte.
Jag tror att lokförarlärlingen var i ett slags trauma, i chock.
Det skulle alla vara.
Om du kör på nån i en bil,
kan du beskriva exakt vad som hände?
Antagligen inte.
När man läser transkriptionen verkar den osammanhängande.
UNGEFÄR...
Han är inte säker på vad han såg.
Det är möjligt att det han såg var
när tåget träffade henne,
kroppsdelarna flög åt alla håll
för att hon slets i stycken.
Jag tror inte att han såg henne hoppa framför tåget.
Och hon kan ha legat död på spåren.
Om man antar att det är ett självmord
och skräddarsyr fakta för att passa antagandet,
så är allt annat efter det misstänkt.
Jag heter Jim Brennenstuhl.
De senaste 45 åren har jag
jobbat med polisarbete eller som privatdetektiv.
Mr D'Amato ringde och frågade om jag ville jobba med fallet.
Kollisionen registreras som någon gång lite efter 11.00.
Enligt rapporten så skedde det här.
Vägmärke 45.
Det är ganska mörkt.
Varför skulle hon gå hela vägen och hoppa framför ett tåg där?
Vad är det med platsen?
Om hon tog livet av sig på det sättet, varför?
Varför gå så långt? Varför göra så?
PLATSEN FÖR TRÄFFEN 4 KM FRÅN HEMMET
När jag såg var hon träffades av tåget
blev jag förvånad.
Hon var 1,6 kilometer från närmaste korsning
inne i skogen.
Och det var mörkt. Det finns inget ljus.
Nackhåren reste sig på mig.
Jag sa att det är nåt fel här.
Det går nog inte en dag, sannerligen inte en vecka,
utan att jag ställer mig den frågan.
Hur dog Tiffany Valiante?
Jag är övertygad om att hon inte tog livet av sig.
De som utredde Tiffany Valiantes död
var transitsystemet.
New Jersey Transit är ett av USA:s största transportföretag.
De kör pendeltåg
och har en stor polisstyrka.
Jag har stor respekt för transitpoliser
och deras jobb.
Men de flesta transitpoliser erkänner
att deras styrka inte är mordutredningar
och misstänkta dödsutredningar.
Det första utredarna måste göra,
även när det gäller en misstänkt incident
om att någon kan ha tagit sitt eget liv,
är att avgöra om de var offer för ett mord.
Ingenting tyder på att man gjorde det.
Området där händelsen ägde rum behandlades inte som en brottsplats.
Folk gick omkring överallt
och det hade inte spärrats av ordentligt.
Redan från start verkade det
vara ett skolboksexempel på förhastade slutsatser
i att felklassificera hur hon dog.
Det här är dödsattesten.
Tiffany Valiante dog strax före midnatt den 12 juli.
Den 17 juli, när det här är daterat,
är dödsorsaken självmord.
Man kan inte dra slutsatser så tidigt i en utredning.
Det är omöjligt.
Självmord avslutar ett fall,
vad gäller åklagarmyndigheten.
Vad gäller rättsläkarstationen.
Vad gäller New Jersey Transit.
Det här är ett självmord och det är bara statistik.
När det gäller familjen är det deras barn
och de vill veta vad som hände med barnet.
De borde ha undersökt det som de skulle.
Delstaten New Jersey har böcker om procedurer
som de ska följa, och de procedurerna följdes inte.
Man utförde ingen fullständig obduktion.
Man tog inga prover för våldtäkt.
Man testade inte för dna.
Inga organ undersöktes.
Varför inte?
TOXIKOLOGIRAPPORT
Man måste ge tyngd åt toxikologirapporten.
Det fanns ingen alkohol och inga droger i Tiffany Valiante.
En helt ren toxikologirapport.
Efter att toxikologirapporten kom tillbaka
och det visade sig att Tiffany inte hade droger eller alkohol i sig,
borde dödsorsaken ha ändrats till "Inte fastställd".
Man beslutar inte att det är självmord om man inte är säker.
Man ska vara helt säker på
att det var ett självmord.
Inom några dagar efter Tiffanys död
kremerades hennes kvarlevor.
Vi kan inte gräva upp kroppen
och titta på den igen.
Dessutom skriver inspektören i sin rapport
att inga skor hittades på platsen.
Hennes skor var inte med kroppen.
Det verkar misstänkt.
När hon gick iväg hade hon ett vitt pannband på sig.
Hon hade jeansshorts som var nästan vita,
och hon hade en svart T-shirt och skor.
När de hittade henne hade hon bara en sport-bh och svarta underkläder.
Var är hennes shorts? Var är hennes tröja?
Borde inte en rättsläkare vilja ha svar på de frågorna?
Rättsläkarens rapport var så kort, så knapp.
Jag såg inga bevis för att de kontaktade Tiffanys läkare,
att de kontaktade någon från hennes skola.
Ingen kom och pratade med oss och frågade mig om min dotter.
De pratade inte med mamman och pappan. De pratade inte med nån.
Tänker de säga "Det är ett självmord" för att nån blev påkörd?
Det är vansinne.
Hon hade inga medicinska problem.
Ingen historia av drogmissbruk. Inget alkoholmissbruk.
En aktiv idrottare.
Någon som var älskad av hela sin familj.
Meddelandena som jag kunde titta på,
jag såg inget ovanligt där.
Hon hade gjort slut med sin flickvän, men de verkade var vänner.
Tiffany hade en flickvän från Philly.
Fredagen innan hon dog gjorde de slut.
Men det var ömsesidigt.
Det verkade inte finnas någon fientlighet i det som jag läste.
Och Tiffany hade inlett ett förhållande med en annan kvinna,
enligt hennes telefonlistor.
Kvällen innan hon dog skrev hon faktiskt:
"Jag är nöjd med mitt liv."
Så varför gjorde hon det här?
Om hon begick självmord, fanns det en anledning?
Varför skulle hon ta livet av sig?
Det här hände på kvällen och jag kom ner tidigt nästa morgon.
Jag ville inte att min bror Stephen eller hans fru Dianne
skulle gå längs spåren och se vad jag såg.
Delarna som de lämnade kvar.
Min far och jag letade efter saker som saknades.
Vi letar efter hennes skor. Hennes pannband.
Vi letar efter örhängen, smycken, shorts.
Jag vet inte hur,
men jag tog upp delar av hennes skalle med hår på.
Jag tog upp ett käkben med tänder och olika delar av hennes ben.
Vi hittade ett armband och gav det till Dianne,
och det har hon idag.
Hon hade det på sig när det hände.
Att behöva ta upp delar av henne från spåren
var det mest förödande jag nånsin gjort.
När jag gick till spåren
såg jag blodiga gummihandskar på marken.
Platsen är redan smittad.
Den var inte ens avspärrad.
New Jersey Transit. De är inte tränade för det.
De gjorde inget bra jobb med att rengöra spåren.
Vi åkte dit och tittade,
men vi hittade aldrig hennes skor.
Vi hittade aldrig hennes pannband.
Vi hittade aldrig hennes kläder.
Var är grejerna hon hade på sig på festen?
DEN 3 AUGUSTI, 2015 TRE VECKOR EFTER TIFFANYS DÖD
När jag gick längs Tilton Road,
jag hade redan gått längs gatan en miljon gånger.
KOLLISIONSPLATSEN VALIANTES HUS
I flera veckor gick vi och letade efter något tecken på nåt,
för jag visste att shortsen saknades.
Hennes pannband saknades. Hennes skor saknades.
Jag gick här,
jag kom hit ungefär och där såg jag min dotters skor.
BEVISFOTON
När jag såg dem, föll jag till marken.
Och när jag föll till marken, nån meter bort,
låg Tiffanys vita pannband.
Det kändes som att bli överkörd av en lastbil.
Jag glömmer aldrig den dagen.
Och jag minns det som igår.
Vi fick ett samtal från min faster Dianne.
Hon hade hittat Tiffanys skor och pannband.
Och det var nästan tre kilometer
från där hon blev påkörd.
Jag sprang dit och hon var helt förtvivlad.
Hon... Min fru var hysterisk. Jag förstod inte vad hon sa.
Hennes skor och grejer var här, i det här området.
De låg nästan sida vid sida, nån meter isär.
Placeringen av dem,
det såg ut som om nån lyft upp henne ur skorna.
Så kände jag.
Men andra trodde att någon hade placerat dem där.
New Jersey Transit kom hit.
De tog bilder på hennes skor och lade dem i en brun påse.
De tog sakerna, och det var det sista vi hörde om det.
Vi hörde aldrig nåt mer.
De hade en massa föremål,
men de skickades aldrig iväg för analys
för att se om det fanns någon annan dna på dem.
Fem år efter att deras dotter dödades
fick familjerna betala för att testa föremålen för dna.
Men beviskedjan har brutits
så det är inte till nån nytta alls.
Efter att vi hittat skorna
var vi 15 personer
som sökte igenom skogen
hela vägen till tågspåren där hon träffades.
Vi letade efter allt som kunde bevisa att hon inte gjort det här.
Det enda som saknas av min dotters saker
är hennes shorts.
Shortsen saknas än idag.
Jag frågade mig själv: "Hur hamnade skorna här?"
Det kan mycket väl vara så att Tiffany blev utsatt för ett brott.
Nån som var inblandad i det brottet
tog upp sakerna och kastade dem när de lämnade platsen.
En annan teori är att Tiffany tog av sig skorna och pannbandet
där Dianne hittade dem och gick barfota till spåren.
Det verkar inte logiskt
att gå från Tiffanys hus till där skorna hittades,
sedan ta av skorna och lägga dem i skogen
och gå till platsen där hon blev påkörd.
KOLLISIONSPLATSEN
Du har skorna på dig. Varför ta av dem?
Ser du hur långt vi har åkt längs spåren?
Du sitter där bak. Känner du det här?
- Känner du vägbanan? - Ja.
Hur kan man gå barfota här?
Det här är bara en banvall
med bara vassa stenar med kanter.
Om man tittar på fotografierna på Tiffanys fötter,
särskilt hennes högra fot,
det finns inga märken alls
som man förväntar sig att se
om någon hade gått barfota,
speciellt över stenarna och glaset längs spåren.
Om hon hade gått på spåren så hade hon haft stickor i fötterna.
Om fötterna är rena efter flera kilometer
så bevisar det att hon inte gick.
Jag gick längs de där spåren,
och jag hade svårt att gå i arbetsskor.
Det får mig att tro att hon aldrig gick där.
Om nån, särskilt en kvinna på 188 cm,
går i vägbanan,
kommer någon att se dem och märka dem.
Det är ovanligt att se någon gå på vägen i det här området.
Om man tittar på bilderna
från Steves hjortkameror utanför hans hem,
ser man strålkastare från motorfordon
samtidigt som Tiffany går längs uppfarten.
Jag tror att hon kliver in i ett motorfordon.
Jag misstänker att det sker frivilligt.
Jag tror att hon satte sig i en bil med nån hon trodde att hon kände,
nån hon kände sig trygg med.
När hon klev in i bilen tog någon telefonen.
Och jag tror att telefonen
kastades ur bilen
när de körde iväg.
När de tog telefonen, så tror jag att verkligheten sjönk in.
Hon var i knipa.
Alla har sina egna scenarier av vad som hände min dotter.
Nån kanske försökte våldta henne och hon rymde från dem.
Kanske försökte hon komma undan,
men kunde inte springa längre.
Jag tror verkligen att hon höll i sig hårt
för att försöka rädda sig själv.
Försöka hindra dem från att ta henne.
KOLLISIONSPLATSEN
Precis bakom oss, där spåren är,
där dog Tiffany.
Det är verkligen öde här. Det är lite läskigt eller kusligt.
Här borta hör man inte någon.
Man har ljudet från tåget på ena sidan,
och ljudet från motorvägen till höger om mig här.
Det är en bra plats om man vill göra sig av med nån.
Man kan göra vad man vill där.
Det finns inget där. Ingen kommer att höra skrik.
Ingen kommer att höra nåt.
En perfekt plats för ett mord.
Om man tittar på fotografierna
som togs av New Jersey Transit-polisen,
såväl som New Jerseys rättsläkarstation...
...så ser man att vid platsen där tåget och Tiffanys kropp
kom i kontakt med varandra,
ser det ut att finnas en stor blodpöl.
Vilket tyder på att kroppen kan ha lagts där
och att den blödde innan tåget träffade kroppen.
De testade aldrig något.
De sa sig ha tillräckligt för att dra slutsatsen att det var självmord
utan att testa.
Så det fastställdes aldrig
om det var Tiffanys blod på spåren.
I rättsläkarrapporten står det,
när de hänvisar till Tiffanys armar och ben,
att de var avskurna från överkroppen.
Ordet "avskurna" står i deras rapport.
Inte bortslitna, utan avskurna.
Och det säger mig
att det finns en gångbar teori om
att hon skadades innan kroppen placerades på spåren.
Armarna placerades ut
och benen hängde över det andra spåret.
Fötterna och händerna var intakta.
Vad säger det?
Hon stod inte på spåret och träffades av tåget.
Hon låg där.
De var avskurna.
Jag tror att någon lade henne på spåren
och att hon förblödde där.
När man ser platsen
inser man att hon blev mördad och placerad på spåren.
Hon placerades på spåren. Det var så de blev av med henne.
Och nån kommer undan med det.
Nån kommer undan.
Jag heter Chuck Atkinson. Jag är privat utredare.
Jag jobbade på polisen i New Jersey i 26 år.
Som kriminalare i 17 år.
Jag har jobbat för Paul D'Amato sen början av 2008.
SÖKES: SANNINGEN OM TIFFANY VALIANTES DÖD 20 000 DOLLAR I BELÖNING
Paul och familjen bestämde sig för att upprätta en tipslinje
för att få in anonyma tips.
Vi fick ett samtal
från en anställd i en närbutik.
Personen hade hört tre av sina kollegor
prata om Valiante-fallet.
Jag minns tydligt
att ombudet sa: "Det finns en gentleman
som har information om Tiffanys död."
08:41 DEN 7 NOVEMBER, MÅNDAG
Inspektör Rosell kommer snart. Vi kan börja.
Och den individen förhördes under ed.
Omfattande förhör.
Jag läste om det i tidningen.
Jag hörde om det. Ungarna pratade om det på jobbet.
Han berättade för polisen
vad han hade hört.
Jag hade fått information av de som jobbar för mig.
De berättade att det hade varit ett mord.
De tre personerna som han hörde
hade inget med mordet att göra.
De berättade bara nåt de hade hört.
En av personerna var på farbroderns fest
som Tiffany var på den kvällen,
och han träffade Tiffany på festen.
Det fanns referenser till ett gräl.
Och grälet fortsatte och sen gick Tiffany.
De säger att hon blev hämtad av nån.
De kände Tiffany.
Två kvinnor och en man plockade upp Tiffany i ett fordon,
och körde henne någonstans nära tågspåren.
Tog av henne kläderna, hotade henne med vapen och förödmjukade henne.
Jag berättar saker från tredje part.
- Jag berättar bara vad de har sagt. - Okej.
Åklagaren förhörde de tre personerna
som hade pratat om det i närbutiken.
Hörde du något om mordet?
Hur det gick till eller vad det berodde på?
Nej. Jag vet inte.
Hörde du några andra rykten?
-Jag har inte hört nåt. - Inget.
Nej.
Det finns rykten om att du vet mycket om det som hände.
Ärligt talat låter det helt absurt.
Alla tre vittnen förnekade att de hade sagt nåt
som det personen i närbutiken sa sig ha hört.
Sen den kvällen, har du hört något om det?
Nej, bara...
Det är bara... självmord.
Så det fanns ingen...
Man tog aldrig upp
att det kanske var nåt annat än självmord?
Nej.
I förhörsrapporterna gällande vissa personer som kände Tiffany,
sa vissa av dem att hon var ledsen, att hon var deprimerad.
Jag tror inte att hon var så glad.
Som... Jag menar...
Man kunde inte se det om man inte kände henne väl.
-För att... - Ja.
Hon var alltid så glad och...
Om man verkligen kände henne,
så kände hon, jag vet inte...
Hon kände att hon aldrig kunde passa in.
Nämnde hon nåt för dig om...
...utöver att hon inte var glad.
Att hon tänkte skada sig själv?
Nej.
TIFFANYS VÄNNER, NEW JERSEY TRANSIT
OCH ÅKLAGAREN I ATLANTIC COUNTY
AVVISADE FÖRFRÅGNINGAR ATT INTERVJUAS.
RÄTTSLÄKARSTATIONEN I NEW JERSEY GRANSKADE TIFFANYS FALL 2018.
MAN VIDHÅLLER ATT DÖDSORSAKEN VAR SJÄLVMORD.
Hur kom Tiffany från sitt hem
till där hennes kropp kom i kontakt med tåget?
Gick hon?
Hämtade nån henne och körde henne dit?
Var hennes död en olycka?
Eller var det ett brott?
Det finns människor där ute
som känner till vad som hände.
Och jag ber dem att träda fram
och hjälpa familjen.
I KÄRLEKSFULLT MINNE AV TIFFANY VALIANTE
Innan min dotter åkte på college
lovade jag henne att bygga en volleybollplan.
Och efter Tiffanys bortgång sa jag:
"Jag lovade det." Så jag byggde den.
Tiffany såg fram emot college och att ha kul med volleyboll.
Men nån tog det från henne och det är inte rättvist.
Vi behöver rättvisa.
TIFFANY VI ÄLSKAR DIG SÅ MYCKET
Är det tufft varje dag?
Visst. Det är jobbigt att vakna.
Det är jobbigt att somna.
Jag måste göra det tills jag får reda på vem som gjorde det här.
Det här skåpet är fullt av vackra minnen av Tiffany.
Och
vänner och släktingar har tagit hit saker
till minne av Tiffany att sätta in i skåpet.
Tiffanys armband här.
Hon hade det kvällen då hon dog.
Jag bar det under en lång tid.
Det här är Tiffany i urnan.
En bönelåda. Jag ber varje kväll.
Sen skriver jag ett meddelande.
"För rättvisa för Tiffany
och hoppas att de som gjorde detta mot henne träder fram."
Jag älskar dig, Tiffy.
OM DU HAR INFORMATION OM FALLET
VÄNLIGEN KONTAKTA PAUL D'AMATO PÅ 1-609-926-3300,
ELLER SKICKA ETT TIPS PÅ UNSOLVED.COM
Undertexter: Sarah Wallin Bååth