EN DOKUMENTARSERIE FRA NETFLIX
OTTAWA-SENTRALEN 8.3.94
911-sentralen.
Ja, dette er værvarslingstjenesten for Muskegon.
Jeg ringte for å forvisse meg om at personen som ringte ikke bløffet.
Han var en av våre operatører.
Vi har jaktet på lys hele den veien.
- Hvordan ser de ut? - Vet ikke.
Vi fikk en rapport om
noe som går gjennom lufta med horisontale lys.
Tre til fire lys...
med høy fart opp og ned og over hele himmelen.
Hva så jeg den kvelden?
Hva så jeg gå i minst 115 000 kilometer i timen?
Dette er vondt for en forsker å vedgå, så jeg må bare si...
at måten de opptrådte på, selv om de var intelligente,
opptrådte de ikke menneskelig.
Da jeg var liten, gjorde folk narr av meg.
De sa: "Det kunne bare skje med Jack."
Jeg var innbegrepet av tilfeldigheter.
Og merkelige sådanne.
Jeg vokste opp i Muskegon i West Michigan,
et vakkert område.
Man har de fire årstidene.
Så dette var barndomshjemmet mitt.
Jeg kan huske at jeg sto på forsiden tre til fire år gammel
og var veldig nysgjerrig på verden.
Så langt jeg kan huske tilbake,
var jeg veldig interessert i astronomi og vitenskap,
og selvsagt også vær.
Jeg begynte å lære å lese værkart
da jeg var fem, seks år gammel.
Foreldrene mine bodde ved Lake Michigan.
Jeg så uvær stryke over Lake Michigan.
Det var sånn jeg erfarte at jeg ville bli meteorolog
helt siden jeg var seks år gammel.
Den 8. mars 1994 var jeg 29 år og nærmet meg 30.
Jeg hadde vært ved Muskegon nasjonale værtjeneste
i tre år på det tidspunktet.
Jeg jobbet kveldskift fra 16 til 24,
og jeg var alene på vakt den kvelden, noe som ikke er uvanlig.
Temperaturen var ca. 6 grader Celsius.
Det var svak vind, og vi hadde svært god sikt.
Trolig 130 kilometer.
Jeg forventet ikke at det skulle skje noe den kvelden.
fordi det ikke foregikk noe værmessig.
Det var en veldig lys, klar og kald kveld.
GRAND HAVEN 22 KILOMETER SØR
Den kvelden var det veldig klart.
Jeg snakket med venninnen min, Edna, på kjøkkenet.
Vi hadde telefon med ledning på den tiden.
Jeg liker å gå frem og tilbake når jeg er i telefonen.
Mannen min var i kjelleren og så tv nedenunder på sofaen.
Klokka var rundt ni om kvelden.
Og jeg gikk til kjøkkenvinduet.
Det var da jeg så lysene.
Og gløden fra lyset som var utenfor, det strålte så klart
at jeg trodde det var en enorm fullmåne.
Jeg så to ganger.
Nei, jeg så fire lys. Det kan ikke være fullmåne.
Så jeg sa: "Edna, jeg tror det er en UFO i hagen min."
Lysene var i en rett linje.
De beveget seg ikke.
De var rett over tretoppene på enga vår.
Det lengst til venstre
beveget seg sakte over tretoppene.
Kom så sakte tilbake i formasjon igjen.
Og det andre lengst til høyre, mot vest,
begynte å bevege seg sakte.
Så var det borte. Det var borte på et blunk.
Så jeg sitter igjen med tre.
Jeg så aldri et skip eller flere skip.
Lysene var så sterke at jeg ikke kunne se bortenfor dem.
Jeg så dem til sammen i en halv time.
Hadde jeg bare hatt et kamera.
Vi hadde ikke mobiltelefoner som kunne ta et bilde.
Det som overrasket mest var at det ikke var noen lyd fra UFOen.
Hesten min var ute på enga,
og hun beitet og duppet av.
Hun visste ikke at de var over hodet hennes.
Ikke en lyd.
Det er mest iøynefallende for meg.
Dødsstille.
MUSKEGONS VÆRSTASJON GRAND HAVEN
HOLLAND 35 KM SØR
I 1994 var jeg gift,
datteren min var ti,
og sønnen min var 14.
Mannen min, Daryl, og jeg hadde lagt oss, og ungene var i stua.
Joey begynte å skrike.
"Dere må se dette. Kom inn hit. Dere må se dette."
Hele stua var som et spotlight.
Det var så lyst.
911.
Vi bare lurte.
Har dere hørt noe om disse lysene som flimrer her borte?
Det er som en gruppe.
Det ser ut som en streng med julelys på himmelen.
- Nei, frue. Ingenting. - Vi lurte på om dere hadde hørt om det.
Noen kan kanskje ta en titt?
Det er annerledes. Har aldri sett noe lignende.
Jeg vet ikke. Det er merkelig. men det er rett øst, sørøst.
Det er høyt oppe.
Dere kan høre ungene mine skrike i bakgrunnen på 911-kassetten.
Så mannen min, Daryl, sa: "La oss gå ut."
Og denne tingesten er omtrent 90 meter.
Den var rett over gata,
og den gjorde ingenting,
men gikk bare så sakte som mulig.
Det var ikke som et fly.
Det var ikke som et luftskip.
Det var ikke som noe jeg har sett.
Det var, sa jeg, laget av er krom-materiale.
Det var sylinderformet.
Og de gikk rundt i en sirkel.
Jeg så ingen vinduer eller noe sånt.
Det hadde lys som kom ut fra bunnen.
Det er som en sirkel med mange forskjellige lys som flimrer.
Jeg sa til Daryl: "Hva er det?"
Og
han sa: "Holly, det er en UFO."
Vi sto der ute i ca. 15, 20 minutter
før betjent Velthhouse kom.
Jeg var i patruljebilen min
da jeg mottok en 911-samtale
om å komme til boligen til Holly Graves og familien hennes.
Jeg var skeptisk til tanken på UFO.
Jeg prøvde å tenke på en hvilken som helst forklarlig situasjon
som foregikk,
om det var noen som sendte ut lys, eller kanskje noe som brant.
Jeg ble møtt utenfor av Holly Graves og mannen hennes.
Jeg så to lys,
og begge beveget seg i sørvestlig retning.
De stemte overens med et fly av et eller annet slag i bevegelse.
De var så høyt på himmelen.
Lysene gikk fra hvitt til grønt,
og de var tett sammen.
Mens jeg så på dem,
fanget ett lys oppmerksomheten min,
og det beveget seg fra det andre lyset på en rask måte
og fortsatte sørvestover.
Jeg syntes det var påfallende.
Ulikt noe vanlig fly jeg har sett.
Og betjent Velthhouse og mannen min
sto på gårdsplassen i ti minutter til.
Og så dro betjent Velthhouse.
Da hørte jeg Daryl skrike.
Han sa det bare falt fra hverandre i fem...
før det forsvant.
Da jeg prøvde å følge lysene,
fikk vi flere telefoner
gjennom Ottawa County-sentralen.
911.
Det er fire eller fem lys, og de blinker på rekke fra topp til bunn.
- Hva? - Det lettet virkelig raskt.
Det var fire lys, og de blinket frem og tilbake.
Det er ikke mulig... Et fly er ikke så bredt.
Og så begynte det... å gå ned til tre lys.
Så begynte det å snu. Det var en sirkelbevegelse.
Så begynte det å gå opp og ned, gikk til to lys og gjorde det samme.
Nå er det én som snurrer i en sirkel.
De bare henger der.
De kom opp som gruppe, så ble de skilt.
Jeg kontaktet Ottawa County-sentralen
for å finne en radartjeneste
for å finne ut hva folk rapporterte.
Og han kontaktet Muskegon værtjeneste.
22.00 NASJONAL VÆRTJENESTE
Værtjenesten. Muskegon.
Ca. 22.00 den kvelden
fikk jeg en telefon fra Ottawa County 911-sentralen.
Hei, Muskegon. Ottawa County 911 ringer.
- Hvordan går det? - Bra.
Dere har vel tilgang til en radar der?
- Ja. - Det har dere.
Får du inn noe rart i det sørlige Ottawa County-området?
Jeg spør fordi vi får en mengde telefoner
om noen merkelige lys
i det sørlige Ottawa, nordlige Allegan County
rett ved Holland City-området.
- Merkelige lys? - Ja.
Vi har hatt ca. 60 UFO-samtaler.
Å, jøss! Ok.
Jeg sitter og sier: "Nei, kutt ut. Det må være noe mer med dette."
Ja.
Da han sa noe om at UFOer ble sett over himmelen,
tenkte jeg: "Bevares. Mange drikker ute i kveld."
Men jeg skulle ikke si, bare blåse av dem og si:
"Nei, jeg ser ikke noe sånt."
Jeg skulle ta en titt. Jeg var faktisk selv interessert.
Som radaroperatør,
måtte vi lære ikke bare å se på atmosfæriske fenomener på radaren,
men på hvordan radaren fungerer,
og hva som kan lure radaren.
Så vi er strengt opplært
fordi vi legger ut alvorlige vær- og tornadovarsler
basert på det vi ser med radaren.
Jeg ser på den vertikalt nå,
og det er en stor refleks der borte.
Det er oppe på kanskje...
Det forsvant, men det var oppe på ca. 1800 meter.
Det kunne vært et fly, men det var ganske stort. Vent litt.
Og jeg antok at det var et fly på ca. 1800 meter, noe som ikke var uvanlig.
Det beveget seg i ca. 160 kilometer i timen,
noe som ikke var uvanlig.
Å finne et fly i et mørke som dette
ville vært som å være i kjelleren, og du har en lommelykt,
og du ser etter den flua som flyr rundt, og du har bare den fokuserte strålen.
Og en gang kan du kanskje fange den,
kanskje følge den, men mange ganger mister du den.
Det rørte seg. La oss se.
Det er noe stort der borte Vent litt. Det er virkelig rart.
Ja, rett borte ved South Haven.
Det beveger seg mot vest-sørvest,
og det ser ut som en stor klump.
Ja, det var sånn det ble forklart for oss.
Dette er rart.
Ser ut som det er stabilt nå.
I et kort øyeblikk på ca. 15 sekunder
stanset det og svevde, noe som er høyst uvanlig.
Jeg forsto straks at noe ikke stemte.
Enten det var... Da tenkte jeg:
"Ok, det kan være et luftskip en ballong eller noe sånt."
Men å fly om kvelden midt på vinteren
var høyst uvanlig.
Det har gått opp.
Jeg får det nå på ca. 3500 meter.
Etter det virket det som om alt bare ble sprøtt.
Herregud! Hva er dette?
- De gikk sammen og så fra hverandre. - Ja, de er... Det er tre.
De er adskilt med ca... Det ser ut som en høyde på 1500 meter.
Veldig sterke reflekser.
De stiger, så det er noe ganske kompakt.
Det er ikke nedbør eller noe, særlig i den høyden.
I alle signalbilder
så gjenstandene ut som et fly.
Det oppførte seg bare ikke som et fly.
Vi vet det var i fast form.
Det var glatt.
Det virket veldig reflekterende.
Høypolert metall.
Vi kan påvise det
ut ifra mengden energi som kommer tilbake i ekkoet.
En betjent i Holland City sendte en melding:
"Kan dere identifisere noe mer?"
"Ser ut som tre til fire av dem."
Jeg ser tre, men de ser ut som en trekant på skjermen min.
Dette er rart fordi betjenten sier det er grønne og røde lys.
Det ser ikke ut som et fly. De kommer sammen og skiller så lag.
Og de gjør dette hele tiden.
Dette er store reflekser. Har aldri sett noe lignende.
Selv ikke med uvær. Dette er ikke uvær.
De er som... De dukker opp overalt.
Det nordligste spratt 30 kilometer.
De to andre spratt 30 kilometer.
og lagde så den trekantformasjonen igjen
og svevde der i noen sekunder.
Jeg kommer ikke på noe i naturen som ville lekt hermegås på den måten.
Det var nesten som om det ønsket å bli sett.
Jeg ble skremt. Det var nifst.
Jeg var nervøs. Jeg skalv.
Disse er oppe mellom 2000 og 3500 meter.
Jøss, dette er merkelig.
Ok, de ser ut som om de alle beveger seg mot sør, mot Chicago.
De er omtrent midt over Lake Michigan.
Tre av dem i en trekant like utenfor kysten av Berrien County.
Da det kom til det ene området sør i Lake Michigan, stoppet det,
det svevde, det ble der en stund.
Jeg så dem i to, tre timer,
og de ble møtt av dusinvis av andre gjenstander som jeg kunne se.
De gjorde utrolige kunststykker,
som å gå fra nederst, 1200 eller 1500 meter,
til å gå så høyt som 16 000 meter
i løpet av få sekunder,
noe som ingen av våre militære fly kan gjøre.
På et tidspunkt
så jeg det bevege seg 30 kilometer over Lake Michigan
på under ett sekund. Så det beveger seg i 115 000 kilometer i timen.
Med den farten kan du fly fra New York til Los Angeles på ca. to minutter.
Og det er ingen teknologi jeg vet om som kan gå så fort.
Jeg vet at det ikke var sumpgass fordi værradaren
ikke ville vært i stand til å se sumpgass.
Jeg visste at de ikke var en superbryting av radarstrålen
eller retur av radarsignalet tilbake til jorda
på grunn av bevegelsene og hastighetene.
Men også fordi
ved å heve radarantennen så mange grader som jeg gjorde,
eliminerer det alle superbrytingsmuligheter.
Senere fant jeg ut at det var det eneste klare området uten is.
Det var det nordligste punktet man kunne nå
uten å gå inn i solide islag.
Så de var ute over åpent vann.
Det var et møtepunkt
for andre gjenstander som kom inn fra andre retninger.
Får vi noe mer, lar vi dere få vite det.
Gjør det. Mange takk.
- Ok. Takk. Ha det. - Ja. Ha det.
Da jeg hadde avsluttet samtalen med 911,
ringte jeg kona mi og fortalte henne alt om det jeg hadde sett.
Og jeg sa: "Kan du gå ut og ta en titt på himmelen i sør
og se om du ser noe?"
Det var sent på kvelden midtvinters.
Hun var faktisk for redd til å gå ut. Hun var vettskremt.
"Jeg går ikke ut dit alene."
Jeg ble over og så på det litt mer.
Og én etter én forsvant de til de bare svant hen.
Neste skift som kom inn etter meg,
han ble ikke like opprømt som meg.
Han visste ikke hva han skulle tro. Han hadde ikke sett alt.
Da jeg kjørte hjem den kvelden, tenkte jeg på alt sammen.
Og jeg kunne ikke tro det jeg hadde sett.
Hele min idé, som forsker,
om det som er der ute,
det var bare en stor endring i måten jeg måtte tenke på.
At det er mer der ute enn vi alle vet.
9. MARS 1994 NESTE MORGEN
Rundt åtte om morgenen begynte vi å få telefoner
som ble satt over til meg.
Og dette var borgere som så noe merkelig
og ville rapportere det.
Så jeg fikk ideen
om å ringe operatøren i Ottawa County, 911
og si: "Hvor lang tid tar det å få en kopi av disse telefonsamtalene?"
Og han sa: "Du får dem om en time ."
MIKE WALSH CHRONICLE
Så jeg hentet den,
og dette er tilbake i 1994.
Stakk den i kassettspilleren,
og det gjør deg målløs.
- 911. - Dette er ikke en krisesituasjon,
så kutt meg ut om noe kommer inn.
Jeg føler meg dum som ringer, men er det fly fra flyvåpenet
eller helikoptre som flyr rundt i Allegan eller Ottawa County i kveld?
Jeg vet ikke om dere driver med UFOer i det hele tatt.
Det er ingen krise. Vi ringer om de UFOene vi så.
De er der ute. Det er ikke fly.
Disse menneskene så noe som enten skremte eller forbløffet dem.
Man kan høre oppriktigheten i stemmene deres.
Man kan høre forbløffelsen.
Jeg syns det er veldig overbevisende.
Men det var også et 911-opptak
med værvarslings-radaroperatøren.
Bare han og 911-operatøren skiller dette
fra så mye annet UFO-stoff som jeg har sett.
Jeg lyttet til fem eller ti minutter av det, og jeg ringte desken og sa:
"Vi har en stor historie."
Jeg kom tilbake til redaksjonen, tastet ned en historie
og fikk den på fjernskriveren.
"RARESTE TING JEG HAR SETT I MITT LIV"
UFO-OBSERVASJONER ET TEGN FRA HIMMELEN?
Da hendelsen skjedde 8. mars
ante ikke jeg at det ble tatt opp.
Opptaket ble straks gitt til sjefen min
og til sjefens sjef.
Og det var da alt braket løs.
SPØKELSESLYS FANGET PÅ RADAR
UFO-OBSERVASJON VEKKER INTERESSE
RINGER E.T. HJEM FRA LAKE MICHIGAN?
NÆRKONTAKT
Folk i Grand Haven, Holland og andre innsjøbyer
rapporterte å ha sett det merkelige fenomenet på kveldshimmelen.
Dette var klarere enn noe jeg har sett før.
Blinkende, grønne lys, og iblant så man et rødt.
Ca. ti sekunder. Det gikk bare...
Holdt de øye med oss?
Tok de prøver av atmosfæren?
Hva gjorde de?
DE SÅ NOE MERKELIG
8. mars 1994-observasjonen
av UFOer i det sørvestlige Michigan
er historisk sett en av de store sakene.
Ikke bare for Michigan, men for UFOer, punktum.
Møt det Mulige UFO-nettverket eller MUFON,
internasjonale undersøkere av merkelige syn på himmelen.
De prøver å finne det som hjemsøker Michigan.
MUFON er verdens største, sivile UFO-forskningsorganisasjon.
Vi har eksistert i over 50 år.
Og vi har over 4000 medlemmer i over 40 land.
Vi tar imot UFO-rapporter som folk sender inn til oss.
Vi kan identifisere mellom 80 og 95 % av det som kommer inn til oss hvert år.
De vi ikke kan identifisere, er de interessante som holder oss i gang.
Michigan er en av de delstatene der vi har
flere observasjoner innrapportert enn i mange andre delstater.
Vi er alltid blant ti på topp. Men ved denne UFO-hendelsen i mars 1994
snakker vi om over 300 vitner til UFOer
på én natt.
Dette var ikke bare på vestsiden av delstaten.
Michigan har 82 fylker,
og 42 fylker hadde UFO-observasjoner om kvelden 8. mars.
MUFON-representanter sier at dette er den heftigste UFO-saken i landet nå.
Ikke bare på grunn av antallet,
men at disse gjenstandene faktisk har blitt sporet på radar.
UFOER PÅ RADAR
Man kan ikke si at ingenting skjedde. Det er vitenskapelig.
Her er et instrument som tar opp noe som er ubestridelig.
Jeg fikk høre om observasjonen
da en venn fra Flint, Michigan ringte meg.
Jeg ringte MUFONs hovedkvarter,
og jeg fikk ansvaret for etterforskning av saken.
Jeg satte meg i bilen så fort jeg kunne og kjørte til Holland.
Jeg intervjuet 20 eller 30 personer
som var direkte vitner.
De satte oss alle i adskilte rom
og fikk oss til å tegne bilder
og skrive historien vår.
- Hvordan visste du at det var noe uvanlig? - Jeg så bunnen.
Det var metall. Det hadde lys på.
Jeg har hatt landsdekkende historier før, men denne gikk over hele verden.
Reaksjonen kom øyeblikkelig.
I to uker har spørsmålet i store deler av Vest-Michigan vært:
Herregud, hva er dette?
Etter hendelsen
ble jeg kontaktet av dusinvis av folk fra hele delstaten.
Jeg fikk telefoner fra to flygere.
Begge fra store flyselskaper. som kom til O'Hare over Lake Michigan.
Og begge bekreftet hver for seg
denne svært lyse, sylinderformede gjenstanden
foran dem over Lake Michigan.
Og som bare forsvant i en fenomenal hastighet.
Ingen av dem ville ha navnene sine nevnt.
Ingen ville ikke ha flyselskapene nevnt,
kanskje fordi det var så mange fordommer.
Jeg tror det hadde vært et stigma
knyttet til folk som hevder å ha sett UFOer
fordi det kan tyde på at de er mentalt syke.
Du er dum. Du er full. Du er gal.
Rett etter at hendelsen skjedde
gikk jeg inn på værkontoret,
og karene hadde tatt papirtallerkener,
stablet og stiftet dem som flygende tallerkener.
De hadde hengt ca. 50 av dem i snorer fra taket.
Jeg la bare hendene over ansiktet og tenkte: "Å nei."
Når det gjaldt denne hendelsen, visste jeg at folk neppe ville tro meg,
og det jeg hadde sett hørtes sprøtt ut.
Jeg ville ikke bli ansett
som vitenskapsmann, som en med en psykisk lidelse.
Værvarslingstjenesten
ville ikke være kjent som UFO-rapporteringssenteret.
Så de prøvde å få det til å forsvinne raskt.
"INGEN RELASJON UFOER OG RADARSPOR"
Meteorologer fra værvarslingstjenesten sa at temperaturinversjon,
et lag med varm luft noen hundre meter over jordas overflate,
kunne ha skapt de merkelige ekkoene på radaren.
Noe som kalles "jordstøy".
Nå ble jeg bedt om ikke å snakke med eller gi intervjuer til noen.
Jeg var veldig engstelig fordi jeg hadde jobbet hele livet for den jobben.
Hvis jeg ikke hadde adlydt ordre
og snakket med pressen om det,
tviler jeg ikke på at de ville ha prøvd å sparke meg
eller ødelegge min fremtidige karriere, ja.
Veilederen min, Leo, måtte følge ordre.
Når jeg snakket med ham senere om hva dette gjorde med karrieren min,
var det Leo som sa: "Du må komme deg ut av Michigan."
Jeg visste at jeg måtte skynde meg og få meg en jobb uansett hvor det var mulig,
basert utelukkende på denne UFO-hendelsen.
Men jeg var nedtrykt over å måtte forlate sånne gode venner, barndomsvenner
og familien min.
Det var innvirkningen på karrieren min.
FEM MÅNEDER ETTER HENDELSEN FLYTTET JACK FRA MICHIGAN
TIL EN NY JOBB I VÆRVARSLINGSTJENESTEN
I ATLANTA, GEORGIA.
Jeg la det nesten bak meg
fordi jeg trodde at vi aldri kunne få vite mer.
Men jeg ville frikjennes for dette fordi det ble vitset.
Det jeg så var en livsendrende hendelse.
Det er noe man ikke bare glemmer.
Hvor mye hjerneplass dette opptok på 30 år,
var nok til at det ga meg hodepine når jeg tenkte på det.
Bokstavelig talt, hodepine, i et forsøk på virkelig å fokusere
og finne ut av det, for det er litt av et mysterium.
ETTER Å HA JOBBET VED VÆRVARSLINGSTJENESTEN I 22 ÅR
GIKK JACK AV I 2016.
Jøss! Har den!
I dag sikter en etterlengtet rapport fra US Intelligence Community
seg inn på uidentifiserte luftfenomener,
vanligvis kjent som UFOer.
Denne rapporten hadde mange innspill fra militæret,
utsendt av direktøren for nasjonal etterretning.
De fant mer enn 140 rapporter
helt siden 2004,
der etterforskere ikke fant en forklaring.
Flygere så gjenstander som beveget seg med eksepsjonell fart og bevegelighet.
Herregud!
Alle går mot vinden. Vinden er 120 knop mot vest.
Vi har marine-flygere, tidligere CIA-direktører som sier:
"Ja, det fins ting vi ikke forstår."
Én hendelse i Puerto Rico, der noe ble sporet over en flyplass,
og så ut i vannet og tilbake igjen
før det så ut til å dele seg i to og forsvinne.
Dette er en teknologi som vi ikke helt forstår.
Og den ser ut til å utfordre vår forståelse av fysikk.
Det største spørsmålet, er dette romvesenliv? forblir ubesvart.
Etter alle disse årene
virker det som om regjeringen og militæret
endelig tar UFO-observasjoner mer alvorlig.
Og det gjorde at jeg gransket min egen UFO-opplevelse på nytt.
I 2021 DRO JACK TIL MICHIGAN
FOR Å UNDERSØKE DE MERKELIGE SAKENE HAN SÅ FOR NESTEN 30 ÅR SIDEN.
Jeg har drømt om dette i 27 år.
Det jeg håper å få ut av øyenvitnene
er å få mer informasjon ut av dem
og se nøyaktig hvor de var,
så jeg kan knytte sammen det jeg så
med andre mennesker på bakken, med radaren.
Når man har både radarbekreftelse og bakkebasert synsbekreftelse,
er det beviset på at det var en tornado på bakken.
Så hvorfor ikke for UFOer?
RESTAURANT OG BAR
- Virginia? -Å, Jack!
- Jack Bushong. Gleder meg. - Så hyggelig å møte deg.
Jeg har så mange spørsmål som... Jeg kjente til Virginia Tilly.
Hun gjorde en grundig jobb med å finne disse vitnene på bakken,
men hun hadde ikke en virkelig detaljert oversikt
over det jeg så på radaren.
- Du har undersøkt dette hele tiden. - Tro det eller ei, jeg prøvde å nå deg.
- Gjorde du? - Ja.
- Jeg prøvde flere ganger. - Er det sant?
De sa alltid at du ikke var tilgjengelig,
eller at du ikke fikk snakke med meg.
- Ingen menn i svart? - Ingen menn i svart. Å, jøss.
Ingen av dem.
Det er svært få, om noen,
som har den typen dokumentasjon som følger med denne saken.
Jeg tror denne er mye større enn de andre jeg har undersøkt.
Den absolutt største?
Jeg tror det.
Det er mange hull jeg vil se fylt opp.
Jeg er veldig interessert i dette paret du snakket om
som hadde et utsiktspunkt fra Lake Michigan
på den tiden da jeg så det på radaren.
Dette var noe av de mest uvanlige tingene jeg noen gang har hørt.
- 8. mars 1994. - Ok.
Ungt par som campet ute den kvelden.
En iskald kveld, like ved innsjøen.
Etter midnatt våknet kona.
Det var et høyt tårn med vann.
De sa det så ut som en stor foss.
Gikk nesten like høyt opp som himmelen befant seg.
- Minst seks meter bredt. - Ok.
Det var opplyst bak og ovenfra.
De ser mot Chicago-området,
mot sørvest.
Begge var så redde
at de raskt grep et par ting som de hadde med seg,
og de løp opp trappa så fort de kunne.
"HVIT FOSS"
Så det du forteller meg, korrelerer helt med det jeg så på radaren
fra klokka elleve til godt over midnatt.
Jeg så på dem til to om morgenen på radaren
på samme sted.
Jeg har dem på 1800 meter da.
Det må ha vært en ganske høy foss.
Det er utrolig.
Mange av disse UFO-hendelsene skjer rundt enorme vannmasser.
De store innsjøene ser ut til å være et gunstig sted.
- Ferskvann her. - Jeg har hørt det så mange ganger.
De store innsjøene er det største ferskvannsområdet på hele planeten.
Det er nesten som om de lette etter åpent vann, og de fant det her.
Det må være en sammenheng.
Jeg ville alltid møte ham.
Å være den radarfyren.
Han sa: "Jeg så det jeg så."
Så de ser at vi ikke er gale.
Det vi så var virkelig.
Observasjonen i 1994 har gjort meg mer populær.
Mange av henvendelsene er oppriktige.
Men hvis radaroperatøropptaket ikke fantes,
ville det vært annerledes.
Det ville trolig vært mer negativt, eller mer utrolig for folk.
Vi så det på østhimmelen.
Vi kunne se... Jeg antar at man ville kalle det metallisk...
Vi kunne se det, ja.
Og jeg så noe jeg aldri før hadde sett.
Det interessante for meg med de to lysene var
at ett av dem skilte lag med det andre i påfallende høy fart.
MUSKEGON VÆRSTASJON
Jeg så gjenstandene mellom South Haven og Benton Harbor,
og likevel kunne ikke vitnene si, politibetjenten var i Holland,
hvor langt unna eller høyt oppe de var.
Men jeg kunne det.
Jeg så nøyaktig hvor langt unna de var
og hvor høyt oppe de var.
Og det passet perfekt med det de så.
Nå er jeg 100 % sikker på at vi så det samme.
Det er ingen tvil om det.
Det merkeligste jeg så den kvelden
var da jeg brukte radarstrålen til å spore den ene gjenstanden,
og så delte den seg i flere gjenstander.
Og de begynte å lage trekanter og forskjellige, roterende mønstre
og roterte sånn at de gikk fra horisontalt til vertikalt.
Men det som var veldig merkelig
var at hver trekant var stilt opp perfekt
i radarstrålen.
Hvis det var i en annen posisjon,
ville jeg ikke kunne ha sett alt i én stråle.
Det var umulig at noe kunne gjøre det
om det ikke visste hvor radaren var.
For å få til det må man være ganske intelligent.
Det fikk meg nesten til å lure. Kommuniserer de på denne måten?
Jeg må bare si: "Hva så jeg den kvelden?"
"Hva så jeg gå i minst 115 000 kilometer i timen,
på ett sekund?
Hva var det?
Hva så dere den kvelden?
Det var en UFO.
Det vet jeg.
Hva tror du at du så den kvelden?
Det er et vanskelig spørsmål å besvare,
for man vil ikke se ut som en skrulling.
Men jeg har sjekket ut alt jeg kunne tenke meg.
Det var en ekstrem teknologi
som virker som den er hundrevis av år i forkant.
Mer avansert enn det vi har.
Ingen kan med bestemthet si at dette er et utenomjordisk fartøy.
På den andre siden ser jeg opp på universet,
og jeg ser kveldshimmelen.
Og jeg har en følelse av at vi ikke er alene i universets endeløshet.
Det har gått nesten 30 år,
og det er så tilfredsstillende at jeg var en del av den kvelden.
Når jeg ser gjennom her, tar det meg nesten 30 år tilbake.
Barna mine var små.
Det er en UFO.
Jeg er glad ungene mine fikk se det.
De to beste tingene som har skjedd i livet mitt
var barna mine.
Og denne kvelden rangerer rett under det.
Det gjør meg emosjonell her, og det vil jeg ikke være.
Jeg håper at alle i verden kan se det vi så den kvelden.
Når vi får inn UFO-rapporter,
er det klart at vi bare får en liten del av gruppen med folk
som kan ha sett noe.
Vi har bare mottatt en liten mengde
av historiene som skjedde den kvelden.
Det fins mye mer.
Og jeg vil oppfordre folk til å fortelle historien sin.
Dette er et godt tidspunkt.
Det er på tide at vi snakker om det.
Jeg håper det vil være vitner som vil prøve å kontakte meg
og fortelle meg historien sin om 8. mars 1994.
Hvis ikke vi endelig finner ut hva dette beviselig er,
vil jeg ikke oppgi min besettelse for å prøve å finne ut av det.
Jeg kan se for meg at jeg gjør dette resten av livet.
HVIS DU ELLER NOEN DU KJENNER IAKTTOK DE UOPPPKLARTE TINGENE
OVER LAKE MICHIGAN 8. MARS 1994, KONTAKT UNSOLVED.COM
Tekst: Øystein Johansen