UN SERIAL DOCUMENTAR NETFLIX
DISPECERATUL OTTAWA - 8 MARTIE 1994
Dispeceratul Central.
Da, sunt de la Serviciul Național de Meteorologie Muskegon.
Voiam să mă asigur
că persoana care m-a sunat n-a făcut o farsă.
E unul din dispecerii noștri.
Am urmărit luminile în direcția aceea.
- Cum arată? - Nu știu.
Ni s-a semnalat
un obiect care străbate văzduhul și are lumini pe orizontală.
Trei, patru lumini...
care se mișcă cu viteză mare în sus și în jos, pe tot cerul.
Ce am văzut în seara aceea?
Ce am văzut deplasându-se cu cel puțin 100.000 km/h?
Ca om de știință, mi-e greu să recunosc, așa că va trebui să spun...
că felul cum se mișcau, deși inteligent,
nu era omenesc.
Când eram mic, lumea râdea de mine.
Spuneau: „Numai lui Jack i se putea întâmpla.”
Eram omul coincidențelor.
FOST METEOROLOG SERVICIUL NAȚIONAL DE METEOROLOGIE
Din acelea ciudate.
Am crescut în Muskegon, în vestul statului Michigan,
și e o zonă frumoasă.
Sunt patru anotimpuri.
Asta e casa în care am crescut.
Îmi amintesc că stăteam în față, aveam trei sau patru ani
și eram foarte curios despre lume.
De când mă știu
am fost foarte interesat de astronomie și știință,
dar, desigur, și de vreme.
Am început să învăț să citesc hărțile meteorologice
la vreo cinci, șase ani.
Părinții mei locuiau pe malul lacului Michigan.
Vedeam furtunile traversând lacul Michigan.
Așa am aflat că vreau să devin meteorolog
încă de la șase ani.
Pe 8 martie 1994, aveam 29 spre 30 de ani.
LACUL MICHIGAN
Lucram la Serviciul Național de Meteorologie Muskegon...
STAȚIA METEO
...de trei ani.
Eram în schimbul de la ora 16.00 la ora 00.00
și eram singur de serviciu în seara aceea, ceea ce nu e neobișnuit.
Temperatura era în jur de minus șapte grade.
Bătea un vânt slab și vizibilitatea era foarte bună.
De cel puțin 130 km.
Nu mă așteptam să se întâmple ceva în acea noapte,
căci nu se petrecea nimic pe frontul meteo.
Era o noapte foarte senină și rece.
LA 22 KM SUD
În noaptea aceea era foarte senin.
Eram în bucătărie, vorbeam cu prietena mea, Edna.
Pe atunci aveam telefon cu fir...
MARTORĂ APARIȚIE OZN
...și îmi place să mă plimb când vorbesc la telefon.
Soțul meu era la subsol și se uita la televizor, pe canapea.
Era în jur de ora nouă seara.
M-am dus la fereastra de la bucătărie.
Atunci am văzut luminile.
Și strălucirea luminii de afară era atât de intensă,
încât am crezut că e o lună plină uriașă.
Apoi mi-a picat fisa.
Nu, am văzut patru lumini. Nu poate fi lună plină.
Am zis: „Edna, cred că e un OZN în curtea mea.”
Luminile erau în linie dreaptă.
Erau staționare.
Erau chiar deasupra liniei copacilor de pe pășune.
Cea din stânga
s-a deplasat încet peste linia copacilor.
Apoi s-a întors încet în formație.
Iar cea din dreapta, de la vest,
a început să se miște încet.
Apoi a dispărut. A dispărut într-o secundă.
Apoi au mai rămas trei.
N-am văzut nicio navă.
Luminile erau atât de intense, că nu vedeam nimic dincolo de ele.
Le-am urmărit circa o jumătate de oră.
Aș fi vrut să am o cameră atunci.
Nu aveam telefoane mobile care să facă poze.
Cel mai tare m-a surprins că nu se auzea niciun sunet dinspre OZN.
Calul meu era pe câmp,
păștea și moțăia.
Nici n-a știut că sunt deasupra ei.
Niciun sunet.
Asta m-a mirat cel mai tare.
MARTORĂ APARIȚIE OZN
Liniște mormântală.
STAȚIA METEO MUSKEGON, GRAND HAVEN
HOLLAND, LA 35 KM SUD
În 1994, eram căsătorită,
fiica mea avea zece ani,
iar fiul meu avea 14 ani.
Eu și soțul meu, Daryl, ne culcaserăm, iar copiii erau în camera de zi.
Joey a început să țipe.
„Trebuie să vedeți asta. Veniți aici! Trebuie să vedeți.”
Întreaga cameră de zi era ca un reflector.
Lumina era intensă.
911.
Ne întrebam.
Ați auzit ceva despre luminile care pâlpâie pe cer?
Sunt ca un grup.
Arată ca un șir de luminițe de Crăciun sus pe cer.
- Nu, doamnă. - Ne întrebam dacă ați auzit de ele.
Nimic.
Poate trimiteți pe cineva să se uite. E ceva diferit. N-am mai văzut așa ceva.
Nu știu. E ciudat. Sunt la est, sud-est.
Sunt foarte sus.
Se aud copiii țipând în fundal, pe înregistrarea de la Urgențe.
Soțul meu, Daryl, a zis să mergem afară.
Chestia aia avea circa 90 m.
Era chiar vizavi
și nu făcea
decât să se deplaseze cât de încet putea.
Nu era ca un avion.
Nu era ca un dirijabil.
N-am mai văzut așa ceva.
Era dintr-un material cromat, am zis eu.
Avea formă de cilindru.
Și se învârteau în cerc.
N-am văzut ferestre sau ceva de genul ăsta.
Și ieșeau lumini din partea de jos.
E ca un cerc cu multe lumini care pâlpâie.
L-am întrebat pe Daryl: „Ce-i asta?”
Și
el a zis: „Holly, e un OZN.”
Am stat acolo circa 15, 20 de minute
înainte să ajungă polițistul Velthouse.
Eram în mașina de poliție
când am primit un apel de la 911
să mă prezint la reședința lui Holly Graves și a familiei ei.
Nu prea credeam în OZN-uri.
FOST SERGENT SIGURANȚĂ PUBLICĂ HOLLAND
Încercam să mă gândesc la orice fel de situație explicabilă
care se petrecea.
Că cineva reflecta luminile sau că ceva luase foc.
M-au întâmpinat afară Holly Graves și soțul ei.
Am văzut două lumini
care se îndreptau spre sud-vest.
Erau în concordanță cu zborul unui fel de aeronavă.
Atât erau de sus pe cer.
Luminile s-au schimbat din alb în verde
și erau destul de apropiate între ele.
În timp ce le priveam,
o lumină mi-a atras atenția.
S-a îndepărtat rapid de cealaltă lumină
și a continuat să meargă spre sud-vest.
Asta mi-a sărit în ochi.
Era diferită de orice aeronavă normală pe care o văzusem.
Iar polițistul Velthouse și soțul meu
au stat în curte încă vreo zece minute.
Apoi polițistul Velthouse a plecat.
Atunci l-am auzit pe Daryl țipând.
A zis că s-a despicat în cinci...
înainte să dispară.
În timp ce încercam să urmăresc luminile,
primeam mai multe apeluri
prin dispeceratul central din districtul Ottawa.
911.
Sunt patru sau cinci lumini, care luminează în șir, de sus în jos.
- Da. - Au decolat foarte repede.
Erau patru lumini care tot pâlpâiau.
Și nu se poate... Un avion nu e așa lat.
Apoi au început să... S-au redus la trei lumini.
Apoi au început să se întoarcă. Era o mișcare circulară.
Apoi au început să urce și să coboare și s-au redus la două lumini
care au făcut la fel.
Și acum e doar una și se învârte în cerc.
Stau acolo pur și simplu. La început era un grup, care s-a divizat.
Am luat legătura cu dispeceratul central din districtul Ottawa
pentru a încerca să găsesc un serviciu de radar
și să stabilesc ce semnalau oamenii.
La rândul său, acesta a contactat Serviciul Meteorologic Muskegon.
ORA 22.00 SERVICIUL METEOROLOGIC NAȚIONAL
Serviciul Meteo Muskegon.
În acea seară, în jurul orei 22.00,
am primit un telefon de la dispeceratul 911 Ottawa.
Bună seara, Muskegon! Vă sun de la 911 Ottawa.
- Da, ce faceți? - Bine.
Aveți acces la un radar, nu-i așa?
- Da, avem. - Aveți.
Ați observat ceva ciudat în sudul districtului Ottawa?
Întreb fiindcă primim multe apeluri în legătură cu niște lumini ciudate
în sudul districtului Ottawa, nordul districtului Allegan,
chiar lângă orașul Holland.
- Lumini ciudate? - Da.
Am avut vreo 60 de apeluri legate de OZN-uri.
Doamne! Bine.
Mi-am zis că nu e posibil. Că trebuie să existe o explicație.
Da.
Când a zis că se văd OZN-uri pe cer, mi-am zis: „Frățioare!”
Mulți au ieșit la o băută în seara asta.
Dar nu voiam să-i expediez și să spun:
„Nu văd așa ceva.”
Voiam să arunc o privire. Chiar mă interesa și pe mine.
Ca operatori radar,
a trebuit să învățăm nu doar să privim fenomenele atmosferice pe radar,
ci și cum funcționează radarul
și ce poate să păcălească radarul.
Suntem instruiți riguros,
fiindcă lansăm atenționări pentru vreme severă și tornade
pe baza a ceea ce vedem pe radar.
Acum le văd în plan vertical
și ecoul e mare.
E la vreo...
A dispărut, dar era la vreo 2.000 m înălțime.
Putea fi un avion, dar era destul de mare. O clipă!
Și am presupus că e o aeronavă la aproximativ 2.000 de metri,
ceea ce nu era neobișnuit.
Se deplasa cu circa 160 km/h.
Nici asta nu era neobișnuit.
Să găsești o aeronavă pe întuneric în felul acela
e ca și când ai fi la subsol cu o lanternă
și ai căuta o muscă aflată în zbor
având un singur fascicul de lumină.
S-ar putea ca o dată să o poți prinde,
să o poți urmări, dar de multe ori o poți pierde.
S-a mișcat. Să vedem.
E ceva mare acolo. O clipă! E foarte ciudat.
Da, chiar lângă South Haven.
Se îndreaptă spre vest și sud-vest
și arată ca o masă amorfă mare.
Da, așa ni s-a explicat.
E ciudat.
Se pare că stă nemișcată acum.
Pentru o scurtă perioadă de 15 secunde,
s-a oprit și a plutit, ceea ce e foarte neobișnuit.
Deci am știut imediat că ceva nu e în regulă.
Fie era... În clipa aceea mi-am zis:
„Poate fi un dirijabil, un balon sau ceva de genul acesta.”
Dar să zboare noaptea în toiul iernii
era foarte neobișnuit.
A urcat.
Acum îl văd la vreo 3.500 m.
După aceea, parcă totul a luat-o razna.
Doamne! Ce-i asta?
Se uneau și se despărțeau.
Da, sunt... Este... Sunt trei.
Între ele e vreo... Par să fie la vreo 1.500 m înălțime.
Ecourile sunt foarte puternice.
Se intensifică, deci e ceva destul de solid.
Nu sunt precipitații, mai ales la înălțimea aceea.
Sub toate aspectele,
obiectele semănau cu o aeronavă.
Dar nu se purtau ca o aeronavă.
Știm că era un obiect solid.
Era neted.
Părea extrem de reflectorizant.
Un metal foarte lustruit.
Putem detecta asta
după cantitatea de energie care revenea în ecou.
Un polițist din Holland mi-a trimis un mesaj.
Spunea: „Mai poți identifica ceva?”
A zis: „Par a fi trei sau patru.”
Văd trei, dar seamănă cu un triunghi prin telescop.
E ciudat, căci polițistul spune că sunt lumini verzi și roșii.
Nu arată ca un avion.
Se unesc, apoi se despart.
Și fac asta tot timpul.
Sunt ecouri uriașe. N-am mai văzut așa ceva.
Nici măcar când mă ocup de furtuni. Astea nu sunt furtuni.
Parcă sunt... Apar peste tot.
Cel dinspre nord sărea vreo 30 km, plutea.
Celelalte două săreau vreo 30 km
și apoi reveneau în formația triunghiulară,
după care pluteau acolo câteva secunde.
Nu mă pot gândi la nimic din natură
care să se joace de-a urmăritul în felul acela.
Parcă voiau să fie văzute.
Eram înspăimântat. Mă treceau toți fiorii.
Aveam emoții. Tremuram.
Toate sunt la o înălțime cuprinsă între 2.000 și 3.500 m.
Ce ciudat!
Se pare că se îndreaptă toate spre sud, spre Chicago.
Sunt cam deasupra zonei de mijloc a lacului Michigan.
Trei dintre ele într-un triunghi chiar lângă coasta districtului Berrien.
După ce au ajuns în acea zonă din sudul lacului Michigan, s-au oprit,
au plutit și au rămas acolo o vreme.
Le-am urmărit preț de două sau trei ore
și s-au întâlnit cu zeci și zeci de alte obiecte pe care le-am văzut.
Făceau acrobații incredibile,
cum ar fi să urce de la 1.200 sau 1.500 m
până la 17.000 m
în câteva secunde,
ceea ce niciuna dintre aeronavele noastre militare nu poate face.
La un moment dat,
am văzut cum s-au deplasat 30 km peste lacul Michigan
în maximum o secundă.
Se deplasau cu 100.000 km/h.
La viteza aia, poți zbura de la New York la Los Angeles în circa două minute.
Și nu știu să existe nicio tehnologie atât de rapidă.
Știu că nu era gaz metan,
căci radarul meteo
nu ar putea să vadă gazul metan.
Știam că nu e o super refracție a fasciculului radarului
sau o revenire a radarului spre pământ,
din cauza mișcărilor și a vitezelor lor.
Dar și pentru că
ridicând antena radarului cu atât de multe grade,
asta elimină toate posibilitățile de super refracție.
PORTUL BENTON
Mai târziu, am aflat că era singura zonă lipsită de gheață.
Era cel mai nordic punct la care puteai ajunge
fără să intri în straturi solide de gheață.
Așa că erau deasupra apei deschise.
Era un punct de întâlnire
pentru alte obiecte care veneau din alte direcții.
Dacă mai primim, vă anunțăm.
Vă rog. Mulțumesc mult.
- Bine. Mulțumesc. La revedere! - La revedere!
După ce am închis cu dispecerul de la 911,
am sunat-o pe soția mea și i-am povestit ce am văzut.
I-am spus: „Poți să ieși și să te uiți la cer în direcția sudului,
să vezi dacă se vede ceva?”
Era seara târziu. Era în toiul iernii.
I-a fost prea frică să iasă. Era speriată.
A zis: „Nu ies singură.”
Am stat și le-am mai privit puțin.
Și, una câte una, au dispărut până s-au stins toate.
Colegul din schimbul următor
nu s-a entuziasmat ca mine.
Nu știa ce să creadă, pentru că nu văzuse totul.
Conducând spre casă în seara aceea, mă gândeam la tot felul de lucruri.
Nu-mi venea să cred ce văzusem.
Întreaga mea concepție, ca om de știință,
cu privire la lume...
S-a schimbat radical modul în care trebuia să gândesc.
Că există mai multe în univers decât știm noi.
9 MARTIE 1994 - DIMINEAȚA URMĂTOARE
Probabil în jur de opt dimineața am început să primim apeluri directe,
care îmi erau adresate mie.
Erau cetățeni care văzuseră ceva ciudat...
JURNALIST (PENSIONAT)
...și voiau să semnaleze.
Așa că mi-a venit ideea
să-l sun pe dispecerul de la 911 din districtul Ottawa
și să-l întreb: „Cât ar dura să primesc o copie a acestor apeluri?”
A zis: „Ți-o trimit într-o oră.”
Așa că am luat-o
și eram în 1994.
DISPECERATUL OTTAWA - 8.03.1994
Am introdus-o în casetofon
și m-a dat pe spate.
911.
Nu e o urgență,
deci mă puteți întrerupe dacă intervine ceva.
Și mă simt prost că sun, dar sunt avioane ale Forțelor Aeriene
sau elicoptere care zboară în Allegan sau în districtul Ottawa astă-seară?
Nu știu dacă vă ocupați cu OZN-urile.
Nu e tocmai o urgență. Am văzut niște OZN-uri.
Sunt acolo. Nu sunt avioane.
Oamenii aceștia au văzut ceva ce fie i-a speriat, fie i-a uimit.
Poți auzi sinceritatea din vocile lor.
Poți auzi uimirea.
Mi se par foarte convingători.
Dar mai era și înregistrarea dispeceratului 911
cu operatorul radar al Serviciului Meteorologic Național.
Doar el și dispecerul au diferențiat cazul
de multe alte cazuri OZN pe care le-am văzut.
Am ascultat cinci sau zece minute din ea, am sunat la știri și le-am zis:
„Avem un subiect uriaș.”
M-am întors la redacție, am încropit un articol
și l-am publicat.
„CEA MAI CIUDATĂ CHESTIE PE CARE AM VĂZUT-O ÎN VIAȚA MEA”
APARIȚIILE OZN-URILOR, UN SEMN DIN CER?
LUMINĂ MISTERIOASĂ
Pe 8 martie, când a avut loc evenimentul,
nu știam că e înregistrat.
DISPECERATUL OTTAWA - 3.08.1994
Caseta i-a fost dată imediat șefului meu
și șefului acestuia.
Și atunci s-a dezlănțuit totul.
LUMINI MISTERIOASE SURPRINSE PE RADAR
APARIȚIA UNUI OZN STÂRNEȘTE INTERES
E.T. SUNĂ ACASĂ DE PE LACUL MICHIGAN?
ÎNTÂLNIRI APROPIATE?
Locuitorii din Grand Haven, Holland și alte orașe de pe malul lacului
au semnalat că au văzut fenomenul ciudat pe cerul nopții.
Era mai strălucitor decât orice am văzut până acum.
Lumini verzi și, din când în când, câte una roșie.
Vreo zece secunde. S-a dus așa...
Ne urmăreau?
Luau mostre din atmosferă?
Ce făceau?
AU VĂZUT CEVA CIUDAT
Apariția din 8 martie 1994
a unui OZN în sud-vestul statului Michigan...
DIRECTOR MUFON MICHIGAN
...e unul dintre cazurile celebre din istorie.
Nu doar a Michiganului, ci și a OZN-urilor.
Vă prezentăm Mutual UFO Network sau MUFON,
anchetatori internaționali de apariții ciudate pe cer.
Ei încearcă să afle ce bântuie statul Marilor Lacuri.
MUFON ÎNFIINȚATĂ ÎN 1969. CURIOS?
MUFON e cea mai mare organizație civilă de cercetare a OZN-urilor din lume.
Existăm de peste 70 de ani.
Și avem peste 4.000 de membri în peste 40 de țări.
Preluăm rapoarte OZN pe care ni le trimit oamenii.
Putem identifica, de obicei, între 80% și 95% din ce primim în fiecare an.
Cele pe care nu le putem identifica
sunt cele interesante care ne ajută să continuăm.
OBIECT OVAL SAU OVOID
În statul Michigan ni s-au semnalat...
NU PĂREA AVION
...cele mai multe OZN-uri.
UN OBIECT ALBASTRU, VERDE, ROȘU
Suntem mereu în top zece.
Dar la acest eveniment OZN din martie '94
au fost peste 300 de martori
într-o singură noapte.
Nu a fost doar în partea de vest a statului.
Michigan are 82 de districte,
iar în 42 au fost văzute OZN-uri în noaptea de 8 martie.
Reprezentanții MUFON spun că e cel mai tare caz OZN din țară.
Nu doar datorită observațiilor în masă,
ci și faptului că aceste obiecte au fost urmărite pe radar.
OZN-URI PE RADAR
Nu poți spune că nu s-a întâmplat nimic.
E științific.
Iată un instrument care înregistrează ceva incontestabil.
Am aflat despre apariție
când m-a sunat un prieten din Flint, Michigan.
FOST ANCHETATOR MUFON
Am sunat la sediul central MUFON
și am fost însărcinată să anchetez cazul.
Am urcat în mașină cât de repede am putut și am pornit spre Holland.
Am discutat cu 20 sau 30 de oameni
care au fost martori direcți.
Ne-au pus pe toți în camere separate și ne-au cerut să desenăm...
LUMINA A CLIPIT. ASTA E POVESTEA MEA.
...și să scriem povestea noastră.
- De unde ai știut că e ceva neobișnuit? - Am văzut partea de jos.
Era din metal. Avea lumini.
Am mai avut articole la nivel național, dar nu așa.
S-a aflat în toată lumea.
Reacția a fost imediată.
De două săptămâni, marea întrebare din vestul Michiganului este:
„Doamne, ce e asta?”
După eveniment,
am fost contactat de zeci de oameni din tot statul.
Știu că m-au sunat doi piloți de la companii aeriene mari,
care veneau spre O'Hare, peste lacul Michigan.
Și ambii au verificat separat
acest obiect cilindric foarte strălucitor
care mergea în fața lor peste lacul Michigan.
Și apoi a dispărut cu o viteză fenomenală.
Niciunul nu a vrut să-și dezvăluie numele.
Nu voiau să se afle de la ce companii erau,
fiindcă erau multe prejudecăți, probabil.
Cred că exista un stigmat
legat de oamenii care pretind că au văzut OZN-uri,
fiindcă asta ar putea sugera că sunt bolnavi mintal.
Ești prost. Ești beat. Ești nebun.
La scurt timp după eveniment,
am intrat în biroul meteo
și băieții luaseră farfurii de hârtie
stivuite și capsate ca niște farfurii zburătoare.
Au atârnat vreo 50 de tavan cu sfoară.
Mi-am pus mâinile pe față și m-am gândit: „Nu se poate.”
Când venea vorba de acest eveniment,
știam că s-ar putea ca lumea să nu mă creadă
și că ceea ce văzusem poate părea o nebunie.
Nu am vrut să fiu considerat
drept un om de știință bolnav mintal.
Serviciul Național de Meteorologie
nu a vrut să fie cunoscut drept centrul care a semnalat un OZN.
Au încercat să-l facă să dispară rapid.
„NICIO LEGĂTURĂ ÎNTRE OZN-URI ȘI RADAR”
Cei de la Serviciul Național de Meteorologie
spun că inversarea temperaturii,
un strat de aer cald la câteva mii de metri deasupra pământului,
s- ar fi putut face vinovate pentru ecourile ciudate ale radarului.
Ceva numit „dezordine terestră”.
În acel moment, mi s-a spus să nu vorbesc și să nu dau interviuri nimănui.
Eram foarte nerăbdător, fiindcă am muncit toată viața pentru slujba aceea.
Dacă n-aș fi ascultat un ordin
și aș fi vorbit cu presa despre asta,
nu mă îndoiesc că ar fi încercat să mă concedieze
sau să-mi distrugă viitorul carierei, da.
Șeful meu, Leo, a trebuit să se supună.
De fapt, când am vorbit cu el mai târziu despre cum îmi era afectată cariera,
Leo a zis: „Trebuie să pleci din Michigan.”
Știam că trebuie să mă grăbesc să-mi găsesc o slujbă oriunde puteam,
doar din cauza acestui eveniment OZN.
Dar mă deprima gândul de a-mi părăsi bunii prieteni, prietenii din copilărie
și familia.
Ăsta a fost impactul asupra carierei mele, da.
LA CINCI LUNI DUPĂ INCIDENT, JACK S-A MUTAT DIN CASA LUI DIN MICHIGAN
ACCEPTÂND O SLUJBĂ LA SERVICIUL DE METEOROLOGIE
DIN ATLANTA, GEORGIA.
Aproape că am uitat de incident,
fiindcă nu credeam că vom mai putea afla și alte lucruri.
Dar voiam să mă dezvinovățesc, fiindcă s-au făcut glume.
Ce am văzut a fost un eveniment care mi-a schimbat viața.
E ceva ce nu uiți.
A ocupat atâta spațiu în creierul meu timp de 30 de ani,
încât era suficient ca să mă doară capul când mă gândeam la asta.
Mă durea capul încercând să mă concentrez
și să înțeleg, fiind un asemenea mister.
DUPĂ CE A LUCRAT LA SERVICIUL NAȚIONAL DE METEOROLOGIE 22 DE ANI,
JACK S-A PENSIONAT ÎN 2016.
Hopa! L-am prins!
Azi, un raport foarte așteptat de la Comunitatea de Informații a SUA
vizează fenomene aeriene neidentificate
cunoscute sub numele de OZN-uri.
Acest raport conținea multe informații din partea armatei.
A fost făcut public de Biroul Directorului de Informații Naționale.
Au găsit peste 140 de rapoarte...
144 DE RAPOARTE DIN SURSE USG.
...datate 2004,
în care anchetatorii nu au găsit nicio explicație.
MAJORITATEA AU FOST ÎNREGISTRATE DE MAI MULȚI SENZORI
Piloții ziceau că au văzut obiecte foarte rapide.
Doamne!
Merg împotriva vântului. Vântul e de 120 de noduri la vest.
Avem piloți ai Marinei, foști directori ai CIA care au spus:
„Da, sunt lucruri pe care nu le înțelegem.”
Un incident din Puerto Rico,
unde un obiect a fost urmărit peste un aeroport,
apoi a zburat în apă și a ieșit din nou
înainte să pară că se despică în două și dispare.
E o tehnologie pe care nu o înțelegem în totalitate.
Și pare că sfidează înțelegerea noastră despre fizică.
Întrebarea generală dacă este vorba de extratereștri rămâne fără răspuns.
UN PILOT DESCRIE UN OZN CA FIIND „NEPĂMÂNTESC”
După atâția ani, se pare că guvernul și armata americană...
CEL MAI MARE MISTER OZN NEELUCIDAT
...iau în serios aparițiile de OZN-uri.
Asta m-a făcut să-mi reexaminez propria experiență cu OZN-urile.
ÎN 2021, JACK S-A ÎNTORS LA MICHIGAN
PENTRU A ANCHETA OBIECTELE CIUDATE VĂZUTE CU APROAPE 30 DE ANI ÎN URMĂ.
Visez la asta de 27 de ani.
De la martorii oculari sper
să obțin mai multe informații
și să văd exact unde erau,
ca să pot face legături între ce am văzut eu,
ce au văzut alți oameni de la sol și radarul.
Când ai confirmare radar și confirmare vizuală de la sol,
asta e dovada că a fost o tornadă la sol.
De ce n-ar fi la fel și cu OZN-urile?
RESTAURANT ȘI BAR
- Virginia? - Jack!
- Jack Bushong. Încântat. - Sincer, mă bucur mult.
Am atâtea întrebări, că...
Știam de Virginia Tilly.
A reușit să găsească martorii de la sol...
RAPORT OZN - 8 MARTIE 1994 DE VIRGINIA M TILLY, 10 APRILIE 1994
...dar, desigur, nu avea o descriere detaliată foarte bună
a ceea ce am văzut pe radar.
Știu că ai anchetat cazul în tot acest timp.
Crezi sau nu, am încercat să te găsesc.
- Da? - Da.
- Am încercat de mai multe ori. - Serios?
Și mi s-a spus mereu că nu ești disponibil
sau că nu ai voie să vorbești cu mine.
- N-au venit bărbații în negru? - Nu. Doamne!
Niciunul.
Sunt foarte puțini, dacă există,
care au documentația aferentă acestui caz.
E mult mai important decât celelalte pe care le-am anchetat...
Serios. Cel mai important?
- Serios? - Așa cred.
Sunt multe necunoscute pe care aș vrea să le rezolv.
Mă interesează cuplul despre care vorbeai,
care avea un punct de observație de pe lacul Michigan
când l-am văzut pe radar.
MARTORUL PRIVEA SPRE CHICAGO
E una din cele mai neobișnuite povești pe care le-am auzit.
- 8 martie 1994. - Bine.
Un cuplu de tineri care era cu cortul în seara aia.
CAMPINGUL
O noapte rece ca gheața, chiar pe lac.
După miezul nopții, soția s-a trezit.
Era un turn înalt de apă.
Au zis că arăta ca o cascadă uriașă.
S-a ridicat aproape la fel de sus ca ceea ce părea a fi înaltul cerului.
- Avea cel puțin 6 m lățime. - Bine.
Era iluminat din spate și de sus.
Priveau spre zona Chicago,
spre sud-vest.
Amândoi erau atât de speriați,
că au luat repede câteva lucruri pe care le aveau la ei
și au fugit pe scări în sus cât i-au ținut picioarele.
„CASCADĂ ALBĂ.”
Ceea ce-mi spui se corelează cu ce am văzut pe radar
de la ora 23.00 până mult după miezul nopții.
Le-am urmărit până la două dimineața pe radar.
În același loc,
erau la 2.000 m în acel moment.
- Cred că era o cascadă destul de înaltă. - Ai dreptate.
E incredibil!
Multe dintre aceste evenimente OZN au loc în jurul unor întinderi mari de apă.
- Marile Lacuri par a fi un loc căutat. - Foarte...
- E apă dulce aici. - Am auzit de multe ori.
Marile Lacuri sunt cea mai mare întindere de apă dulce de pe întreaga planetă.
Parcă ar fi căutat apă deschisă
și au găsit-o chiar aici.
Trebuie să existe o legătură.
Mereu am vrut să-l cunosc.
Fiind „tipul cu radarul”.
A zis: „Știu ce am văzut.”
Deci ei văd că nu suntem nebuni.
Ce am văzut noi a fost real.
Apariția din 1994 m-a afectat în ce privește popularitatea.
Și multe anchete sunt sincere.
Dar, dacă înregistrarea de la operatorul radar nu ar exista,
m-ar afecta diferit, cred.
Ar fi mai ostil, probabil, sau mai greu de crezut pentru oameni.
Am văzut-o pe cer, la est.
Am văzut... Am putea spune că era metalică...
- Am văzut asta, da. - Ai văzut?
Am văzut ceva ce nu mai văzusem.
Mi s-a părut interesant la cele două lumini
că una s-a desprins de cealaltă cu o viteză extrem de mare.
STAȚIA METEO MUSKEGON
Când eu vedeam obiectele între South Haven și portul Benton,
martorii și polițistul erau în Holland.
Nu-și dădeau seama cât de departe sau de sus erau.
Eu îmi dădeam seama.
Vedeam exact cât de departe
și cât de sus erau.
Și se potrivea perfect cu ceea ce vedeau ei.
Acum sunt 100% sigur că vedeam același lucru.
Nu încape îndoială!
Cel mai ciudat lucru pe care l-am văzut în acea seară
a fost când am folosit fasciculul radarului să urmăresc un obiect...
STAȚIA METEO MUSKEGON - LACUL MICHIGAN
...și acesta s-a despicat în mai multe obiecte.
Și au început să formeze triunghiuri și diferite modele rotative
și să se rotească de pe orizontală pe verticală.
Dar cel mai ciudat lucru
era că fiecare triunghi era aliniat perfect
pe fasciculul radarului.
Dacă era în orice altă poziție,
n-aș fi putut vedea totul pe un singur fascicul.
Nimic nu putea face asta
dacă nu știa unde e radarul.
Ca să înțelegi asta, trebuie să fii destul de inteligent.
Aproape că m-a făcut să mă întreb dacă ei comunică în felul acela.
Mă tot întreb: „Ce am văzut în seara aia?
Ce am văzut mergând cu minimum 100.000 km/h,
într-o secundă?”
Ce a fost?
Ce crezi că ai văzut în seara aia?
A fost un OZN.
Sunt sigură.
Tu ce crezi că ai văzut în seara aia?
E o întrebare dificilă,
fiindcă nu vrei să pari dus cu pluta.
Dar am verificat tot ce mi-a venit în minte.
Părea o tehnologie extremă,
care părea avansată cu sute de ani.
Mai avansată decât a noastră.
Nimeni nu poate spune în mod concludent că sunt nave extraterestre.
Pe de altă parte,
mă uit spre univers
și văd cerul nopții.
Și simt că nu suntem singuri în imensitatea acestui univers.
Au trecut aproape 30 de ani
și sunt foarte bucuroasă că am fost acolo în acea seară.
Când mă uit aici, mă întorc în timp cu 30 de ani.
OZN ÎN HOLLAND: „CEL MAI BIZAR DIN VIAȚA MEA”
Copiii mei erau mici.
INTERES CRESCUT PENTRU OZN-UL DE PE LAC
E un OZN.
Mă bucur că l-au văzut copiii mei.
Cele mai bune două lucruri din viața mea
au fost copiii mei.
Și noaptea asta vine imediat după ei.
Mă emoționez și nu vreau să fiu emoționată.
Sper ca toată lumea să vadă ce am văzut noi în seara aia.
Când primim rapoarte OZN,
se înțelege că primim doar o mică parte din grupul de oameni
care poate au văzut ceva.
Am primit doar o mică parte
din poveștile din acea seară.
Mai sunt multe.
Și aș încuraja oamenii să-și spună povestea.
E momentul potrivit s-o facă. De ce nu?
E timpul să vorbim despre asta.
Sper că vor fi martori care vor încerca să ia legătura cu mine
și să-mi spună povestea lor despre evenimentul din 8 martie 1994.
Până nu vom înțelege ce este și nu vom avea dovezi solide,
nu voi renunța la obsesia mea
de a încerca să înțeleg.
Mă văd făcând asta tot restul vieții.
DACĂ DV. SAU CINEVA CUNOSCUT AȚI OBSERVAT APARIȚII INEXPLICABILE
DEASUPRA LACULUI MICHIGAN PE 8 MARTIE 1994, ACCESAȚI UNSOLVED.COM
Subtitrarea: Daniela Vereș