EN DOKUMENTÄRSERIE FRÅN NETFLIX
LEDNINGSCENTRALEN I OTTAWA 1994-03-08
Ledningscentralen.
Ja, det här är National Weather Service från Muskegon.
Jag ringer för att kolla
att personen som ringde mig inte var en bluff.
Han är en av våra operatörer.
Vi har jagat ljus hela vägen däråt.
- Hur ser de ut? - Jag vet inte.
Vi fick en anmälan
om nåt som rör sig genom luften med horisontella ljus på.
Tre till fyra ljus...
Det rör sig med hög hastighet upp och ner och över hela himlen.
Vad såg jag den kvällen?
Vad såg jag som färdades i minst 115 000 km/h?
Det är svårt för en forskare att erkänna, så jag får säga...
Sättet de agerade på, även om det var intelligent,
så var de inte mänskliga.
Folk retade mig när jag var liten.
De sa: "Det händer bara Jack."
Jag var sinnebilden för sammanträffanden.
Och konstiga sådana.
Jag växte upp i Muskegon i West Michigan,
ett vackert område.
Vi har fyra årstider här.
Det här var mitt barndomshem.
Jag minns att jag stod där ute tre och fyra år gammal
och jag var väldigt nyfiken på världen.
Så länge jag kan minnas
har jag varit väldigt intresserad av astronomi och vetenskap,
och väder.
Jag började lära mig läsa väderkartor
när jag var fem, sex år gammal.
Mina föräldrar bodde vid Michigansjön.
Jag kunde se stormarna rulla över Michigansjön.
Det var så jag insåg att jag ville bli meteorolog,
sen jag var sex år gammal.
Den åttonde mars 1994 var jag 29 år och skulle fylla 30.
Jag hade jobbat på Muskegon National Weather Service
i tre år.
Jag jobbade klockan 16:00 till midnatt,
var ensam i tjänst den kvällen, vilket inte är ovanligt.
Temperaturen låg runt 20 grader.
Det var svag vind och vi hade väldigt bra sikt.
Förmodligen lätt 130 km.
Jag trodde inte att det skulle hända nåt den kvällen
för det hände inget särskilt vädermässigt.
Det var en klar, kall kväll.
GRAND HAVEN 22,5 KM SÖDERUT
Den kvällen var det väldigt klart.
Jag var i köket och pratade med min vän Edna.
Vi hade en telefon med sladd,
och jag gillar att gå när jag pratar i telefon.
Min man var i källaren och tittade på tv på soffan.
Klockan var 21:00 på kvällen.
Jag gick till mitt köksfönster.
Det var då jag såg ljusen.
Och skenet från ljusen utanför
var så starkt
att jag trodde att det var fullmåne.
Jag hajade till.
Nej, jag såg fyra ljus. Det kan inte vara fullmåne.
Jag sa: "Edna, jag tror att det är ett ufo i min trädgård."
Ljusen satt i en rak linje.
De var stillastående.
De var precis ovanför träden på vår betesmark.
Det längst till vänster
rörde sig långsamt över trädtopparna.
Sen återvände det långsamt igen.
Och det andra längst till höger, västerut,
började röra sig långsamt.
Sen var det borta. Det försvann som en blixt.
Så jag hade tre kvar.
Jag såg aldrig ett skepp eller skepp.
Ljusen var så starka att jag inte kunde se bortom dem.
Jag betraktade dem i ungefär en halvtimme.
Jag önskar att jag haft en kamera.
Vi hade inga mobiltelefoner som kunde ta bilder.
Det som förvånade mig mest var att det inte hördes nåt.
Min häst var ute på fältet
och hon betade och slumrade till.
Hon visste inte ens att de var ovanför henne.
Inte ett ljud.
Det är det som sticker ut mest för mig.
Knäpptyst.
MUSKEGON VÄDERSTATION GRAND HAVEN
HOLLAND 35 KM SÖDERUT
År 1994 var jag gift,
min dotter var tio år
och min son var 14 år.
Min man Daryl och jag hade gått till sängs och barnen var i vardagsrummet.
Joey började skrika.
"Ni måste se det här. Kom in här. Ni måste se det här."
Hela vardagsrummet var som en strålkastare.
Det var så ljust.
911.
Vi undrade bara...
Har ni hört nåt om ljusen som blinkar här uppe?
Det är som en grupp.
Det ser ut som en slinga med julbelysning som är uppe i himlen.
- Nej. - Vi undrade om ni hört talas om det.
Inte alls.
Nån kanske borde ta en titt.
Det är udda. Jag har aldrig sett nåt liknande.
Jag vet inte. Det är konstigt, men det är österut, sydost.
Det är högt upp.
Man hör barnen skrika i bakgrunden på bandet.
Min man Daryl sa: "Vi går ut."
Det var nästan 100 meter upp.
Det var tvärs över gatan
och det gjorde ingenting
förutom att röra sig så långsamt som möjligt.
Det var inte som ett plan.
Det var inte som ett luftskepp.
Det var inte som nåt jag sett tidigare.
Det såg ut att vara gjort av krom.
Det var cylinderformat.
Och det rörde sig i cirklar.
Jag såg inga fönster.
Och det kom ljus från botten.
Det är som en cirkel med många olika ljus som flimrar.
Jag sa till Daryl: "Vad är det?"
Och
han sa: "Holly, det är ett ufo."
Vi stod där ute i cirka 15, 20 minuter
innan konstapel Velthouse kom dit.
Jag satt i mitt patrullfordon
när jag fick ett larmsamtal
att bege mig till Holly Graves och hennes familj.
Jag var skeptisk mot ufon.
Jag försökte komma på nån sorts förklaring till det som hände,
om det var nån som lyste eller om nåt brann.
Jag möttes utanför av Holly Graves och hennes man.
Jag såg två ljus
som båda rörde sig i sydvästlig riktning.
De rörde sig som ett flygplan av nåt slag.
De var så högt uppe.
Ljusen gick från vitt till grönt
och de var nära varandra.
Jag tittade på dem och det ena ljuset fångade min uppmärksamhet.
Det rörde sig snabbt från det andra ljuset
och fortsatte sedan sydväst.
Det var märkligt, tyckte jag.
Så har jag inte sett nåt flygplan göra.
Konstapel Velthouse och min man
stod på gården i ytterligare tio minuter.
Sen åkte konstapel Velthouse.
Då hörde jag Daryl skrika.
Han sa att det bara delade sig i fem...
...innan det försvann.
När jag försökte följa ljusen
fick vi fler samtal
genom ledningscentralen i Ottawa County.
911.
Fyra eller fem ljus
blinkar i en rad, uppifrån och ned.
- Okej. - Det for iväg snabbt.
Det var fyra ljus som blinkade fram och tillbaka.
Och det går inte... Ett plan är inte så brett.
Och sen började det... Sen blev det tre ljus.
Sen började det vända. Det var en cirkulär rörelse.
Sen började åka upp och ner och det gick till två ljus
och gjorde samma sak.
Nu är det ett och det snurrar i en cirkel.
De hänger bara där.
De kom upp i en grupp, sen splittrades de.
Jag kontaktade ledningscentralen i Ottawa County.
för att försöka hitta en radartjänst
för att avgöra vad folk rapporterade.
Han kontaktade i sin tur Muskegons vädertjänst.
KLOCKAN 22:00 NATIONELLA VÄDERTJÄNSTEN
Vädertjänsten. Muskegon.
Omkring klockan 22:00
Jag fick ett samtal från ledningscentralen i Ottawa County.
Hej, Muskegon. Det här är Ottawa County 911.
- Hej, hur är det? - Bra.
Ni har väl tillgång till en radar där?
- Ja, det har vi. - Ja.
Får du in nåt konstigt i södra Ottawa County?
Jag frågar för att vi får en massa samtal
gällande några konstiga ljus
i södra Ottawa, norra Allegan County
nära Holland City-området.
- Konstiga ljus? - Ja.
Vi har fått 60 ufo-samtal.
Jösses! Okej.
"Nej, kom igen. Det måste vara nåt mer."
Ja.
När han sa nåt om att ufon hade setts över himlen
tänkte jag: "Jösses. Det är många som dricker i kväll."
Men jag tänkte inte nonchalera dem och säga:
"Nej, jag ser inte nåt sånt."
Jag skulle ta en titt. Jag var faktiskt intresserad.
Som radaroperatör
fick vi inte bara lära oss att läsa av atmosfäriska fenomen,
utan även hur radarn fungerar
och vad som kan lura radarn.
Vi är noggrant utbildade
eftersom vi sänder ut varningar för hårt väder och tornador
baserat på vad vi ser med radarn.
Jag tittar på den vertikala nu,
och den visar ett stort eko.
Det är kanske...
Den försvann, men den var 1 800 meter upp.
Det kan ha varit ett plan, men det var ganska stort. Vänta lite.
Jag antog att det var ett flygplan på cirka 1 800 meters höjd,
vilket inte var ovanligt.
Det rörde sig runt 160 km i timmen, vilket inte heller var ovanligt.
Att hitta ett flygplan i mörkret
skulle vara som att vara i källaren med en ficklampa
och leta efter flugan som flyger runt,
bara med den fokuserade strålen.
Man kanske kan fånga den en gång,
men många gånger kan man förlora den.
Det rörde sig. Vi ska se.
Det är nåt stort där nere. Vänta lite. Det är konstigt.
Ja, precis vid South Haven.
Det rör sig västerut åt sydväst,
det ser ut som en stor klump.
Ja, det var så det förklarades för oss.
Konstigt.
Det ser ut att vara stilla nu.
Under ett kort ögonblick på 15 sekunder
stannade det och svävade, vilket är ovanligt.
Jag visste direkt att nåt inte stämde.
Antingen var det... Då tänkte jag:
"Det kan vara ett luftskepp, en ballong eller nåt sånt."
Men att flyga på natten mitt i vintern
var också ovanligt.
Det har åkt uppåt.
Jag får in det nu på cirka 3 600 meter.
Efter det verkade allt bli galet.
Herregud! Vad är det här?
De rörde sig mot och ifrån varandra.
Ja, det är... Det finns tre stycken.
De är åtskilda av ungefär... Det ser ut att vara cirka 1 500 meter.
Ekona är väldigt starka.
De stiger kraftigt, så det är nåt massivt.
Det är inte nederbörd, speciellt inte på den höjden.
På alla sätt
såg föremålen ut som flygplan.
Men de betedde sig inte som flygplan.
Vi vet att det var massivt.
Det var slätt.
Det verkade väldigt reflekterande.
Mycket högpolerad metall.
Vi kan upptäcka det genom mängden energi som kommer tillbaka i ekot.
En polis i Holland City skickade ett meddelande.
Han sa: "Kan du identifiera det?"
Han sa: "Det ser ut att vara tre."
Jag ser tre , men de ser ut som en triangel.
Polisen säger att det är gröna och röda ljus.
Det ser inte ut som ett flygplan.
De kör ihop och sedan isär.
Och de gör det hela tiden.
Det ger enorma ekon. Jag har aldrig sett nåt liknande.
Inte ens under stormar. Det här är inte stormar.
De är... De dyker upp överallt.
Den nordligaste hoppade 30 km, svävade.
De andra två hoppade 30 km
och återgick sen till triangelformationen.
Sen svävade de där i några sekunder.
Jag kan inte komma på nåt
som skulle leka följa john på det sättet.
Det var nästan som om det ville bli sett.
Jag blev skrämd. Det var läskigt.
Jag var nervös. Jag skakade.
De är uppe på mellan 2 000 och 3 700 meters höjd.
Vad märkligt.
Alla ser nu ut att röra sig söderut, mot Chicago.
De är mitt över Michigansjön.
Tre av dem i en triangel precis utanför Berrien County.
När det kom till området i södra Michigansjön, stannade det,
svävade och stannade där ett tag.
Jag betraktade dem i två, tre timmar
och de möttes av dussintals andra föremål som jag kunde se.
De gjorde otroliga bedrifter,
som att gå ifrån 1 200 eller 1 500 meter
upp till 16 000 meter
inom några sekunder,
Det kan inget av våra militärflygplan.
Vid ett tillfälle
såg jag det flytta sig 30 km ut över Michigansjön
på mindre än en sekund. Så det rörde sig i 115 000 km/h.
I den hastigheten flyger man från New York till LA på två minuter.
Jag känner inte till nån teknologi som är så snabb.
Det var inte svavelväte,
eftersom väderradarn
inte kunde se svavelväte.
Jag visste att de inte var superbrytningar av radarstrålen
eller radarn som studsade tillbaka till jorden
baserat på rörelserna och hastigheten.
Men också
genom att höja radarantennen så många grader som jag gjorde,
så eliminerades alla möjligheter för superbrytning.
Senare fick jag veta att det var det enda området utan is.
Det var absolut den nordligaste punkten man kunde få
utan att stöta på fasta isflak.
Så de var ute över öppet vatten.
Det var en mötesplats
för andra föremål som kom in från andra håll.
Om vi får in fler, så meddelar vi er.
Gör det. Tack så mycket.
- Okej. Tack. Hej då. - Ja. Hejdå.
När jag avslutat samtalet med operatören
ringde jag min fru och berättade vad jag hade sett.
Jag sa: "Kan du gå ut och titta på himlen söderut
och se om du ser något?"
Det var sent på kvällen. Det var mitt i vintern.
Hon var faktiskt för rädd för att gå ut. Hon var skraj.
Hon sa: "Jag går inte ut själv."
Jag stannade och tittade lite mer.
En efter en gav de sig av tills de bara försvann bort.
Killen som avlöste mig,
han blev inte exalterad som jag.
Han visste inte vad han skulle tro, för han hade inte sett det.
Tankarna for runt i skallen när jag körde hem den kvällen.
Och jag kunde inte begripa vad jag hade sett.
Hela min tanke, som forskare,
om vad som finns där ute,
det förändrade hela mitt tankesätt.
Det finns mer än vi vet om.
9 MARS 1994 NÄSTA MORGON
Runt klockan 08:00 började vi få in direktsamtal,
som kom till mig.
Det var medborgare som såg något konstigt
och ville rapportera det.
Jag kom på idén
att ringa operatören i Ottawa County
och säga: "Hur lång tid tar det att få en kopia av dessa samtal?"
Han sa: "Du får dem om en timme."
Så jag plockade upp den,
och det här var 1994.
Jag stoppade in den i bandspelaren
och det var häpnadsväckande.
911.
Det är inget akut,
så avbryt samtalet om något kommer in.
Jag känner mig dum, men är det några Air Force-plan
eller helikoptrar som flyger runt i Allegan eller Ottawa County ikväll?
Jag vet inte om ni agerar på ufon.
Det är ingen nödsituation. Vi ringer om ufona.
De är där ute. De är inte flygplan.
De såg nåt som antingen skrämde eller förvånade dem.
Man kan höra uppriktigheten i deras röster.
Man kan höra förvåningen.
Det är väldigt övertygande.
Vi hade även inspelningen från ledningscentralen
med operatören från National Weather Service.
De gjorde att det skiljde sig
från så många andra ufo-grejer jag har sett.
Jag lyssnade på fem eller tio minuter, och jag ringde desken och sa:
"Vi har en jättestory."
Jag åkte tillbaka till redaktionen, knackade ut en story
och fick iväg den.
"DET MÄRKLIGASTE JAG NÅGONSIN SETT"
UFO-IAKTTAGELSER ETT TECKEN FRÅN HIMLEN?
Det som hände den åttonde mars,
jag visste inte att det spelades in.
Bandet gavs genast till min chef
och min chefs chef.
Det var då allt brakade lös.
MYSTISKA LJUS FÅNGADE PÅ RADAR
UFO-IAKTTAGELSER VÄCKER INTRESSE
RINGER E.T. HEM FRÅN MICHIGANSJÖN?
NÄRKONTAKT?
Invånare från Grand Haven, Holland och andra städer
har rapporterat att de sett det märkliga fenomenet på natthimlen.
Det här var definitivt ljusare än något annat.
Blinkande grönt ljus och ibland såg man något rött.
Ungefär tio sekunder. Det bara...
Tittade de på oss?
Tog de prover av atmosfären?
Vad gjorde de?
DE SÅG NÅT KONSTIGT
Iakttagelserna den åttonde mars 1994
av ufon i sydvästra Michigan
är ett stort fall historiskt sett.
Inte bara för Michigan, utan för ufon.
Här har ni Mutual UFO Network, eller MUFON,
internationella utredare av märkliga observationer på himlen.
De försöker hitta vad som hemsöker Michigan.
MUFON är världens största civila ufo-forskningsorganisation.
Vi har funnits i över 50 år.
Vi har över 4 000 medlemmar i över 40 länder.
Vi tar ufo-rapporter som folk som skickar in oss.
Vi identifierar mellan 80 och 95 procent av det som kommer in varje år.
De vi inte kan identifiera
är de intressanta som håller oss igång.
Michigan är en av de delstater där vi råkar ha
fler UFO-observationer rapporterade än i många andra delstater.
Vi är alltid i topp tio.
Men den här ufo-händelsen i mars 1994
gäller över 300 ufo-vittnen
på en enda kväll.
Det var inte bara på västra sidan av delstaten.
Michigan har 82 kommuner
och i 42 av dem observerades ufon kvällen den åttonde mars.
Enligt MUFON:s företrädare är detta det hetaste ufo-fallet i landet.
Inte bara på grund av antalet observationer,
utan även det faktum att dessa föremål har spårats på radar.
UFON PÅ RADAR
Man kan inte säga att inget hände den kvällen.
Det är vetenskapligt.
Vi har ett instrument som spelar in något som är obestridligt.
Jag fick vetskap om observationen
när en vän från Flint i Michigan ringde mig.
Jag ringde MUFON:s högkvarter
och fick ansvar för utredningen av fallet.
Jag satte mig i bilen så fort jag kunde och körde till Holland.
Jag intervjuade 20 eller 30 personer
som var direkta vittnen.
De satte oss i separata rum
och lät oss rita bilder
och skriva vår historia.
- Hur visste du att det var nåt ovanligt? - Jag såg botten.
Det var av metall. Det hade lampor på.
Jag hade gjort riksnyheter förut, men det här spreds över hela världen.
Reaktionen var omedelbar.
I två veckor har den stora frågan i västra Michigan varit:
"Herregud. Vad är detta?"
Efter händelsen
kontaktades jag av dussintals människor från hela staten.
Jag fick samtal från två piloter.
Båda från stora flygbolag som kom till O'Hare över Michigansjön.
Och båda verifierade var för sig
ett väldigt ljust, cylinderformat föremål
som flugit framför dem över Michigansjön.
Sedan försvann det i en mycket hög hastighet.
De ville inte delta med sina namn.
De ville inte att deras plan skulle användas,
kanske på grund av alla fördomar.
Jag tror att det fanns ett stigma
mot folk som påstår sig ha sett ufon,
för det kan tyda på att de är mentalt sjuka.
Du är dum. Du är full. Du är galen.
Strax efter händelsen,
gick jag in på väderkontoret,
och killarna hade tagit papperstallrikar
och staplat och häftat som flygande tefat.
De satte upp omkring 50 stycken i taket.
Jag höll händerna för ansiktet och tänkte: "Åh nej."
När det gällde det här,
visste jag att folk kanske inte trodde mig,
och det jag sett kanske låter galet.
Jag ville inte bli betraktad,
särskilt som forskare, som någon med en psykisk sjukdom.
National Weather Service
ville inte vara kända som ufo-rapporteringscentret.
De försökte sopa det under mattan snabbt.
"INGEN RELATION MELLAN UFON OCH RADARSPÅR"
Meteorologer från National Weather Service
sa att en temperaturinversion,
ett lager varm luft många hundra meter över jordytan,
kan ha orsakat märkliga ekon på radarn.
De kallar det "klotter".
Jag blev tillsagd att inte prata med nån eller ge intervjuer.
Jag var orolig för jag jobbade hela mitt liv för det jobbet.
Om jag hade brutit mot den ordern
och pratat med pressen om det,
tvivlar jag inte på att de skulle ha försökt avskeda mig
eller förstöra min karriär.
Min förman Leo fick rätta in sig i ledet.
När jag pratade med honom senare om vad det här gjorde med min karriär,
sa Leo: "Du måste lämna Michigan."
Jag var tvungen att skynda mig och få ett jobb var än jag kunde,
bara på grund av den här ufo-händelsen.
Men det var jobbigt att tvingas lämna goda vänner, barndomsvänner
och min familj.
Så påverkades min karriär.
FEM MÅNADER EFTER INCIDENTEN FLYTTADE JACK FRÅN MICHIGAN
FÖR ETT NYTT JOBB PÅ NATIONAL WEATHER SERVICE
I ATLANTA, GEORGIA.
Jag la det nästan bakom mig,
för jag trodde inte att vi skulle få veta mer.
Men jag ville ha upprättelse för det här, för folk skämtade om det.
Det jag såg förändrade mitt liv.
Det är inte nåt man glömmer.
Det tog upp mycket plats i mina tankar under 30 års tid,
ibland fick jag huvudvärk av att tänka på det.
Jag fick huvudvärk av att fokusera
och försöka lista ut det, för det är ett mysterium.
EFTER ATT HA ARBETAT PÅ NATIONAL WEATHER SERVICE I 22 ÅR,
GICK JACK I PENSION 2016.
Oj! Jag har den!
En efterlängtad rapport från den amerikanska underrättelsetjänsten
inriktar sig på oidentifierade luftfenomen eller UAP:n,
allmänt kända som ufon.
Rapporten innehöll information från militären.
Den släpptes av den nationella underrättelsetjänsten.
De hittade fler än 140 rapporter
från 2004,
där utredarna inte kunde hitta en förklaring.
Piloter hade sett föremål som rört sig i enastående fart och smidighet.
Jösses!
De färdas mot vinden. Vinden är 120 knop västlig.
Marinsoldater och tidigare CIA-chefer träder fram och säger:
"Ja, det finns saker som vi inte förstår."
I Puerto Rico hade ett föremål spårats till en flygplats,
sen flög det ut över vattnet,
för att sedan dela sig i två och försvinna.
Det här är en teknologi som vi inte förstår.
Den verkar trotsa vår förståelse för fysikens lagar.
Frågan är: är detta utomjordiskt liv? Den förblir obesvarad.
Efter alla dessa år
verkar det som om regeringen och militären
äntligen tar ufo-observationer på allvar.
Det fick mig att undersöka min egen ufo-upplevelse igen.
2021 ÅTERVÄNDE JACK TILL MICHIGAN
FÖR ATT UNDERSÖKA DE KONSTIGA FÖREMÅLEN HAN SÅG FÖR NÄSTAN 30 ÅR SEN.
Jag har drömt om det här i 27 år.
Det jag hoppas få ut ur ögonvittnena
är mer information
och få veta exakt var de var,
så att jag kan koppla det jag såg
med andra människor på marken, med radarn.
När man har radarbekräftelse och markbaserade ögonvittnen,
det är beviset på att det var en tornado på marken.
Varför inte för ufon?
- Virginia? -Åh, Jack!
- Jack Bushong. Trevligt att träffas. - Det är så trevligt att träffas.
Jag har så många frågor att jag...
Jag kände till Virginia Tilly.
Hon gjorde ett noggrant jobb med att hitta dessa vittnen.
Men hon hade ingen detaljerad redogörelse
för det jag såg på radarn.
Du har undersökt det här hela tiden.
Jag försökte få tag på dig.
- Gjorde du? - Ja.
- Jag försökte flera gånger. - Verkligen?
De sa alltid att du inte var tillgänglig
eller att du inte fick prata med mig.
- Kom inga män i svart? - Inga män i svart. Jösses.
Ingen av dem.
Det finns väldigt få, om några,
som har den sortens dokumentation som i det här fallet.
Det här är nog större än de andra jag har undersökt.
Det absolut största?
Jag tror det.
Det är många luckor jag vill se ifyllda.
Jag är väldigt intresserad av paret du pratade om
som hade en utsiktspunkt från Michigansjön
när jag såg det på radarn.
Det här var något av det mest ovanliga jag har hört.
- Den åttonde mars 1994. - Okej.
Ett ungt par campade utomhus den kvällen.
En iskall natt, precis vid sjön.
Efter midnatt vaknade frun.
Det var ett högt torn av vatten.
Det såg ut som ett stort vattenfall.
Det såg ut att nå ända upp till himlen.
- Minst sex meter brett. - Okej.
Den var upplyst bakifrån och uppifrån.
De tittade mot Chicago-området,
åt sydväst.
Båda två var så rädda
att de tog några saker som låg i närheten
och sprang uppför trapporna så fort de kunde.
"VITT VATTENFALL."
Det du berättar stämmer överens med det jag såg på radarn
från klockan 23:00 och långt efter midnatt.
Jag tittade på dem till klockan 02:00.
På samma ställe
har jag dem på 1 800 meter.
- Det måste ha varit ett högt vattenfall. - Okej. Ja.
Det är otroligt.
Många av dessa ufo-händelser sker runt stora vattenmassor.
De stora sjöarna verkar vara en het plats.
- Sötvatten. - Jag har hört det så många gånger.
De stora sjöarna är det största sötvattensområdet på hela planeten.
Det är som om de letade efter öppet vatten
och de hittade det här.
Det måste finnas ett sammanband.
Jag har alltid velat träffa honom. Han är ju "radarkillen".
Han sa: "Jag såg det jag såg."
Så de förstår att vi inte är galna.
Det vi såg var verkligt.
Observationen från 1994 har gjort mig ganska populär.
Och många förfrågningar är uppriktiga.
Men om inspelningen från radaroperatören inte hade funnits,
skulle det påverkat mig annorlunda.
Då skulle det vara mer kritiskt, svårare för folk att tro på.
Vi såg det på himlen åt öster.
Vi kunde se... Jag antar att man kan säga metallisk...
- Det såg vi. - Såg ni det?
Jag såg nåt som jag aldrig sett förut.
Det intressanta med de två ljusen var
att det ena bröt sig loss från det andra i en märkbart hög hastighet.
MUSKEGON VÄDERSTATION
Jag såg föremålen mellan South Haven och Benton Harbor,
men vittnena var polisen i Holland
som inte kunde bekräfta avstånd eller höjd.
Det kunde jag.
Jag såg exakt hur långt bort de var
och hur högt upp de var.
Och det passade perfekt med det de såg.
Nu är jag 100 procent säker på att vi såg samma sak.
Utan tvekan.
Det märkligaste jag såg den kvällen
var när jag använde min radarstråle för att spåra det ena föremålet,
och sedan delades det i flera föremål.
De började göra trianglar och olika roterande mönster
och de roterade från horisontellt läge till vertikalt.
Men det som var väldigt märkligt
var att varje triangel var i perfekt linje
med radarstrålen.
Om de varit i någon annan position
hade jag inte kunnat se allt i en stråle.
Det var omöjligt att göra det
om det inte visste var radarn var.
För att förstå det måste man vara rätt intelligent.
Det fick mig nästan att undra om det var så de kommunicerade?
Jag fortsätter fundera på vad jag såg den kvällen.
"Vad såg jag röra sig i minst 115 000 km/h
på en sekund?"
Vad är det?
Vad tror ni att ni såg?
Det var ett ufo.
Det vet jag.
Vad tror du att du såg?
Det är en svår fråga att svara på,
för man vill inte framstå som en knäppgök.
Men jag har strukit allt jag kan tänka mig.
Det såg ut som extrem teknologi
som verkar vara hundratals år avancerad.
Mer avancerad än vad vi har.
Ingen kan säga att det här är utomjordiska hantverk.
Å andra sidan,
tittar jag upp i universum
och ser natthimlen.
Och jag har en känsla av att vi inte är ensamma i universum.
Det har gått nästan 30 år,
och det är så glädjande att jag var en del av den kvällen.
När jag tittar igenom albumet för det mig nästan 30 år tillbaka.
Mina barn var små.
Det är ett ufo.
Jag är glad att mina barn fick se det.
De två bästa sakerna som hänt i mitt liv
var mina barn.
Och den här kvällen kommer precis efter det.
Det gör mig känslosam och jag vill inte vara känslosam.
Jag hoppas att alla i världen får se det vi såg den kvällen.
När vi får in ufo-rapporter
så får vi bara in en liten del av den grupp människor
som kan ha sett nåt.
Vi har fått in väldigt få
berättelser om vad som hände den kvällen.
Det finns många fler.
Och jag uppmuntrar folk att berätta sin historia.
Det är ett bra tillfälle.
Det är dags att prata om det.
Jag hoppas att några vittnen kontaktar mig
och berättar sin historia om den åttonde mars 1994.
Såvida vi inte listar ut vad som hände och vi har bevis för det,
tänker jag inte ge upp min besatthet
att försöka lista ut det.
Jag kan hålla på resten av livet.
OM DU ELLER NÅN DU KÄNNER SÅG DE OFÖRKLARADE OBSERVATIONERNA
ÖVER MICHIGANSJÖN DEN 8 MARS 1994, GÅ TILL UNSOLVED.COM
Undertexter: Sarah Wallin Bååth