EN DOKUMENTARSERIE FRA NETFLIX
OHIO INTERSTATE 75 80 KM FRA GRÆNSEN TIL MICHIGAN
Alarmcentralen.
Hej, det er Deidre fra Hancock Countys vejvæsen.
Vores folk slår græs langs 75.
De har fundet en mystisk sovepose.
Der ligger noget viklet ind i den.
MATT CLAYS STEMME OHIOS VEJVÆSEN
De fandt soveposen
ved en række fyrretræer ved Interstate 75.
Jeg gik hen og løftede soveposen
og opdagede, at der var noget tungt i den.
Vi troede, nogen måske havde lagt en hund i soveposen.
Det eneste andet, vi tænkte, var: "Hvad, hvis det er et barn?"
Vi tilkaldte politiet. Vi ville ikke åbne den.
En betjent fra Ohio dukkede op.
Han åbnede soveposen og kiggede i den.
Han sagde: "Jeg må se efter igen."
Så sagde han: "Det er afgjort en fod."
De jordiske rester bestod af den nederste del af kroppen.
Jeg havde sammenhængende ben og bagdel,
men alt fra navlen og opefter manglede.
Det var skåret af.
Personen, som gjorde det...
Hvad tænker man på, mens man skærer et menneskelig i stykker?
Hvad går gennem deres hoved?
Mennesker er i stand til at gøre nederdrægtige ting.
Her blev min søn Davids begravelse holdt.
Auditoriet var stuvende fuldt.
Folk måtte stå op.
Folk stod langs væggene og i mellemgangene.
Det var overvældende at se så mange mennesker.
At tænke sig, at David havde gjort indtryk på så mange mennesker.
Hvad så? Her er Dave Carter fra Lavish Habits Unlimited.
Jeg har ting, jeg vil udrette i dag, i morgen og om fem år,
om ti år, og jeg tror på mig selv.
Når jeg har nået et mål, arbejder jeg på det næste.
David var 39, da han blev dræbt.
Hvad så, sønnike?
Han elskede at more sig. Seriøs, men elskede at more sig.
Høj, flot, sportstrænet.
DAVIDS SØSTER
David var min bedste ven. Det var altid David, jeg spurgte til råds.
Han lagde sin stolthed i alt, hvad han gjorde.
David arbejdede meget hårdt.
Han havde fuldtidsarbejde på en fabrik,
og startede sideløbende sit eget tøjmærke
ved navn Lavish Habits Unlimited.
Da David og jeg mødtes, var vi ni år.
David var en bedsteven for mig.
Han var en, jeg kunne stole på,
men vores forhold var altid platonisk.
Vi havde en grænse.
David ønskede sig altid at stifte familie og blive gift.
Han var en meget reel fyr.
Da han blev far, blev det endnu mere udpræget.
Alt drejede sig om hans søn.
Han var en meget engageret far for DJ.
Min far og jeg var bedstevenner.
Vi lavede altid noget sammen.
Vores bånd var ubrydeligt.
DJ'S MOR
Jeg syntes om David ved første blik.
Han var sjov. Han fik mig til at le.
Vi begyndte at gå ud og more os.
Jeg var 19.
Han må lige være fyldt 20.
Da DJ blev født,
blev David vildt glad.
Han så vist ikke grundigt på DJ,
før han løb ud på gangen og råbte: "Jeg har fået en søn!"
David og jeg gik fra hinanden i perioder fra 2000 til 2014,
men vi bevarede et nært forhold som forældre til DJ.
KOM SÅ! KÆMP! VIND! DAVID CARTER JR. NR. 46
Derefter havde David mange veninder.
Han havde en del forhold og kærester.
Midt i marts 2018
ankom David sammen med en ung kvinde, jeg ikke havde set før.
Han kom hen og præsenterede hende:
"Min veninde Tammy."
Tammy og David gik på highschool sammen.
De mødtes igen ved en fælles vens fødselsdagsfest,
og det udviklede sig til et forhold.
Tammy arbejdede på Detroit Medical Center.
Tammy arbejde også på et rejsebureau,
og hun fortalte mig, hun havde tvillinger.
Hun havde en søn og en datter på 18 år.
Tammy og jeg mødtes i highschool.
David, Tammy og jeg dimitterede sammen.
I highschool var hun meget livsglad.
Dengang var hun en ret trofast ven.
Men efter highschool skiltes mange klassekammeraters veje.
I marts 2018
fandt jeg ud af, at David og Tammy kom sammen, og det var en overraskelse.
Men som venner vil man hinandens bedste.
Og hvis David var glad, var jeg glad på hans vegne.
De tilbragte megen tid sammen,
han var sammen med hende hver dag. Man tænkte: "Okay.
Måske er hun den, min far bliver gift med."
David virkede glad. Jeg tror, de havde det sjovt.
Jeg tror, de havde det godt i deres seks måneder sammen.
Men hun var sygeligt optaget af David.
Jeg blander mig helst ikke
i mine børns kærlighedsforhold,
men når vi var til komsammen,
holdt hun øje med David.
Hvis han talte med en anden, iagttog hun ham.
Hver gang vi så David, så vi Tammy. Hun var aldrig langt væk.
Fra første øjeblik brød jeg mig ikke om Tammy.
Alle mente: "Du er den skøre lillesøster. Du synes ikke om nogen."
"Det er meget muligt, men jeg kan ikke lide hende."
30. SEPTEMBER 2018
30. september var en almindelig søndag.
DJ gjorde klar til at tage over til sin far om aftenen.
Så skrev David i en sms:
"Jeg har det ikke godt. Jeg ved ikke, hvad jeg fejler.
Jeg synes ikke, DJ skal komme i aften."
Jeg sendte en sms til ham.
Min far skrev tilbage, at han var syg,
så syg at han ikke ville have selskab.
DJ sagde: "Jeg er nødt til at hente noget hos far."
Okay.
Da jeg kom til min fars hus,
så jeg Tammy gå ud med affald.
Jeg hilste på hende. Hun havde set mig.
Og hun løb hen til hoveddøren. Løb.
Da jeg kom op til min fars lejlighed, var døren låst.
Man skulle tro, hun havde ladet den stå ulåst til mig.
Men jeg havde en nøgle.
Jeg gik ind, og hun kom og spurgte, hvordan det gik.
Jeg spurgte, om hun havde set opladeren til min telefon.
Hun svarede: "Nej, den har jeg ikke set."
Døren til soveværelset var lukket, hvilket var underligt.
Hun lukkede også døren ud til badeværelset.
Det var mærkeligt.
Jeg sagde: "Når jeg nu er her, går jeg lige ind og hilser på far."
Hun sagde: "Han er her ikke. Han er gået en tur."
Jeg syntes, det lød underligt.
Han var syg, det var koldt. Hvem går så tur?
Det gav ingen mening.
Men jeg skulle hen til min bedstemor.
Så jeg gik.
Jeg har kendt David i 19 år.
Vi mødtes på en fabrik, hvor vi arbejdede sammen 10-12 timer om dagen
og blev gode venner.
Jeg så sidst David om torsdagen.
Vi skulle arbejde om søndagen,
men David mødte ikke om søndagen.
Det lignede ikke David at gå glip af dobbelt takst.
Da det blev tirsdag, var David ikke mødt i tre dage.
Der måtte være noget galt.
Om tirsdagen blev jeg ringet op.
Roger sagde: "Det er tredje dag, han ikke er mødt.
Vil du tage hjem til ham og se, om han er okay?"
Jeg ringede til ham.
Den gik til voicemail.
Så ringede jeg til Davids kæreste, Tammy.
Jeg spurgte, om David var okay.
Hun sagde: "Jeg talte sidst med ham i søndags."
Så min mand, Derrick, og jeg tog hen til Davids lejlighed.
Vi så Davids bil på p-pladsen.
DAVIDS SVOGER
Vi gik op og bankede på døren. Ingen kom til døren.
Jeg tog fat i dørhåndtaget,
og jeg kunne åbne døren.
Jeg blev bange, for hvorfor var døren ulåst?
Han låste altid døren.
Jeg vidste, der var noget galt.
Jeg ringede til min far,
og jeg ringede også til Samia, DJ's mor.
Tasia sagde, de havde ringet fra Davids arbejde.
En kollega havde sagde, at han var blevet væk i tre-fire dage.
Hvad for noget?
Vi tog hen til lejligheden.
Jeg så mig omkring og tænkte,
at sådan så Davids lejlighed aldrig ud.
Han ville aldrig krølle lagnerne sammen og proppe dem ind i skabet.
Inde i soveværelset
er sengen ikke redt.
Min bror går op i orden.
David ville aldrig gå fra en uredt seng,
Jeg ser ind under sengen.
Der er en stor, rød plet.
Jeg kunne se, sengen var blevet flyttet,
så den skjulte pletten.
Der var mærker i gulvtæppet efter sengen, så man kunne se, den var blevet flyttet.
Jeg fjernede vattæppet
og så noget, som så ud til at være
blod.
Og der var et hul i madrassen.
Jeg gik omkring.
Der var et hul i skabsdørens nederste venstre hjørne.
Som soldat vidste jeg, det var et skudhul.
Jeg blev klar over, der var noget galt.
Jeg sagde, at alle skulle gå ud.
Hos politiet i Melvindale meldte vi ham savnet.
Vi ledte og ringede til hospitaler. Jeg ringede til lighuse.
I eftermiddag ledte Michigan Politis teknikere
efter spor nær Outer Drive og Allen Road.
Melvindales politi afspærrede lejligheden.
De havde en frontlæsser med.
De gennemsøgte containeren,
undersøgte affaldsposerne og den slags.
Imens ventede vi på at høre, om nogen havde fundet ham.
Jeg gik på Facebook.
"Hvis nogen har set David, så vær sød at give mig besked."
Da David Carter ikke mødte på arbejde,
slog hans familie alarm.
Politiet og familien beder om hjælp
fra enhver, som kender ham...
Tirsdag aften,
efter vi havde set pletten og skudhullet,
ringede jeg til Tammy og sagde:
"Nu spørger jeg dig én gang til. Hvor er min bror?"
Hun sagde: "Tasia, hvad snakker du om? Jeg har ikke set ham siden i søndags."
Hun virkede ikke ængstelig, da jeg fortalte, han var forsvundet.
Jeg sagde: "Hvis jeg opdager, du har noget at gøre med min bror
og at jeg ikke kan finde ham, får vi to et problem."
Tammy var på arbejde.
Hun opførte sig, som om det var en almindelig dag.
Hun var på sociale medier et par gange.
Hun levede helt normalt.
Jeg kunne slet ikke fatte,
at en, som havde været sammen med ham næsten hver dag i seks måneder,
ikke forlod sit arbejde og kom og hjalp os med at finde David.
Hun holdt sig væk. Du er hans kæreste.
Du virker ikke så bekymret som alle andre.
1. OKTOBER 2018 DAGEN FØR DAVID MELDES SAVNET
En medarbejder ved vejvæsnet har fundet en sovepose ved I-75...
Hancock Countys retslæge har afgjort, at den fundne kropsdel er en drabssag.
Man formoder, at ofret har ligget ved motorvejen nogle dage.
Efterforskerne gennemgår anmeldelser af savnede personer.
Vejvæsnets græsklippere fra ODOT,
Ohios vejvæsen,
fandt en sovepose i krattet
i rabatten ved siden af I-75.
I soveposen
lå den nederste del af kroppen.
Jeg havde kun det nederste af torsoen og benene.
Jeg bedømte manden
til at være sort eller af blandet race.
Indersiden af benet målte 91,5 cm.
Det er en høj person.
Under obduktionen
fandt vi en meget karakteristisk tatovering øverst på venstre underben.
Tatoveringen forestillede en pitbull med røde øjne.
Det er usædvanligt.
Så vi sendte fotoet til Melvindale i Michigan,
hvor der var en forsvundet person.
3. OKTOBER 2018 DAGEN EFTER DAVID BLEV MELDT SAVNET
Melvindales politichef ringede og bad mig om at komme,
for han ville spørge mig om noget.
Det var en tatovering, han var meget interesseret i.
Jeg fortalte ham, at han havde en pitbull tatoveret på sit ben.
Jeg spurgte politichefen:
"Har I fundet ham?" Han svarede ja.
ELTON OG DAVID CARTER
For en soldat som mig
er døden en del af livet.
Den er uundgåelig.
Jeg havde aldrig troet, det ville ske for et familiemedlem på den måde.
Hårdt.
Meget hårdt.
Jeg kørte mr. Carter til politistationen.
Det glemmer jeg aldrig.
Der var rigtig mange følelser.
Jeg kørte hjem fra politistationen.
Jeg ville ikke se Tasias ansigt.
Min mand kører, og da han standser, kan jeg se det i hans ansigt.
Jeg så det tydeligt i hans ansigt.
Han steg ud og tog om mig og sagde: "Boo, han er død."
Jeg var tom for ord. Det var som et slag i maven.
Jeg var bekymret for hans mor.
Alt andet, jeg har prøvet, var det rene vand.
Jeg kan ikke huske noget,
som var sværere end at fortælle hende, at det var vores søn.
Hun brød sammen.
Det var, som om hun blev drænet for alt.
Jeg kunne kun...
...holde om hende.
Jeg kunne ikke gøre andet.
Jeg spurgte min onkel, hvad der var sket. Først ville han ikke sige det.
Jeg spurgte: "Hvad er der sket? Sig det. Det er min far."
Han sagde: "De har fundet din far, men han er skåret i stykker.
Han er skåret i stykker."
Jeg gik min vej og ville ikke se på nogen.
Jeg satte mig sammenkrøbet på græsset ved siden af bilen
og græd og var fuld af vrede og sorg.
Jeg har set op til min far, siden jeg blev født.
Jeg havde aldrig været så fortvivlet.
Vennen og søsteren i mig...
...ville til bunds i sagen.
Hvem gjorde det mod dig?
Al min mistanke er rettet mod Tammy,
for hun er den sidste, som så ham.
Jeg tænkte: "Okay.
Tammy er nøglen. Hun ved, hvad der skete."
Nogle få uger før David blev dræbt, spurgte han min kusine:
"Vil du med i biffen?"
De tog i biffen. Min kusine kørte.
Da de kom tilbage til Davids lejlighed, var alle dæk på Davids bil skåret op.
David sagde: "Du godeste."
Jeg tror, han vidste, Tammy havde skåret hans dæk op.
Hun var nok sur over, han gik i biffen med min kusine
og ikke tog hende med.
Hvem gør den slags?
En vred kvinde. Sådan så jeg det.
"Okay. Hun er gal. Hun er den type."
Når en person er jaloux,
og en person er egoistisk,
er der ingen grænser for, hvad de vil gøre.
28. SEPTEMBER 2018
Fredag aften før Davids forsvinden
var hele familien til DJ's footballkamp.
Det var sidste gang, jeg så David,
og sidste gang, hans søster så ham.
Sidste gang hans søn så ham.
David og Tammy var der allerede, da jeg og min mand ankom.
David så kampen.
Åh ja! God tackling!
David lo og lavede sjov med os,
og råbte ad kampen på samme tid.
Vi kastede med popcorn og hyggede os.
David og Tammy ankom sammen til kampen, men var ikke sammen under kampen.
Jeg spurgte min bror, om alt var i orden.
Han sagde: "Hun er okay."
Jeg tænkte, de havde skændtes og ikke var på talefod.
Jeg kiggede rundt på tribunerne,
og Tammy stirrede mig lige i øjnene,
direkte ind i øjnene,
og det var som at se Djævelen.
Den dag i dag kan jeg se hendes ansigtsudtryk for mig.
Jeg tror, min bror, David, slog op med Tammy.
Jeg tror, at om aftenen efter footballkampen,
uanset hvad problemet var, så var det dråben for ham.
Han har sagt: "Jeg kan ikke mere." Og det kunne hun ikke klare.
Jeg tror, hun var jaloux på Davids forhold til andre,
til mig, til sin søn, vores forældre.
Jeg tror, hun var jaloux på alle, han var i kontakt med.
Men jeg havde aldrig troet, Tammy kunne begå mord.
Aldrig.
Jeg tror, han prøvede at finde en vej ud.
Det tog tid for ham at trække sig helt.
Fordi hun var så besidderisk.
Hun vidste, David ville slå op, og det gjorde hende skør.
"Hvis jeg ikke kan have ham, må ingen anden få ham."
Jeg bad politiet se nærmere på Tammy,
men politiet fortalte os intet om, hvad de foretog sig eller fandt ud af.
5. OKTOBER 2018
FIRE DAGE EFTER DAVID BLEV FUNDET DØD
Nogle få dage efter vi havde fået beskeden om David,
skulle min nevø spille kamp.
Træneren spurgte, om jeg ville have en pause fra football.
Jeg svarede: "Nej. Det dropper jeg ikke.
Det ville min far ikke ønske, jeg gjorde."
Kampaftenen var fantastisk.
Alle viste, de holdt af mig.
Familie og venner sad ved siden af hinanden på tribunen.
Det var, som om alle tilskuere var familie.
Min far lærte mig et citat.
"Hvad der end sker, så klø på uanset hvad."
Så inden kampen sagde jeg til mig selv: "Jeg vil spille. Jeg vil spille for ham."
Det lyder skørt, men det var ikke mig, som spillede.
Jeg følte, det var ham i mig, som lavede ting,
jeg ikke anede, jeg havde i mig.
JEG ELSKER DIG, FAR 39
DJ'S HOLD VANDT KAMPEN 64-0
Under DJ's footballkamp ringede min far til mig.
Og min far sagde: "Der er noget, jeg må fortælle dig.
"De fik hende." Jeg spurgte: "Hvem fik de?"
Han sagde: "De har anholdt Tammy."
Da vi fik at vide, Tammy var blevet anholdt,
blev alle lettede.
Den vakte glæde.
Vi kunne ikke tro det. "Du godeste. De fik hende.
Vi fik noget retfærdighed."
Alle græd af glæde.
Et par dage efter blev hun løsladt.
Personen, som blev anholdt i fredags, er blevet løsladt.
Det har Melvindales politi bekræftet her til aften.
Efterforskningen fortsætter.
Tammy Williams blev hentet ind til afhøring.
Der blev foretaget afhøringer.
Hun blev løsladt, mens der efterforskedes yderligere.
Der er grænser for, hvad jeg kan sige, for det må ikke hindre efterforskningen.
Men jeg kan fortælle jer,
at de ikke havde nok til at sigte hende på det tidspunkt.
At de var nødt til at løslade hende,
det var en mavepuster.
De må kun tilbageholde hende i 72 timer, for de skal finde resten af ham.
De skal kende dødsårsagen.
10. OKTOBER 2018 TO DAGE EFTER TAMMYS LØSLADELSE
Der er nyt om drabet på en far fra Melvindale.
Flere af hans kropsdele er blevet fundet ved I-75 syd for Findlay.
De har fundet endnu en kropsdel nær det sted på Interstate 75,
hvor den første del blev fundet.
De sendte den anden del op til os.
Den lå i en lille, sort rejsetaske med røde stropper.
I tasken lå et menneskehoved.
Det var pakket ind i små bæreposer med håndtag.
En af bæreposerne var bundet under hans hage.
16. OKTOBER 2018 OTTE DAGE EFTER TAMMYS LØSLADELSE
Vi modtog det tredje opkald om, at de havde fundet resten af kroppen
i en lille, flerfarvet kuffert.
Den var med blomster i klare farver.
I kufferten lå et vattæppe.
Og i vattæppet lå den tredje kropsdel.
Jeg havde den øvre torso, to arme, to hænder, alle fingrene.
Nu kunne vi samle hele kroppen.
Han havde et skudsår lige her
under og skråt bagved øreflippen.
Skuddet var gået i den retning.
Udgangshullet var øverst på hovedet.
Han havde et enkelt skudsår.
På meget klos hold. Næsten et kontaktsår.
Nu havde jeg en dødsårsag.
Der var ingen tegn på afværgeskader.
Ingen tegn på kamp.
Ingen tegn på andre skader.
Det er en høj mand på 86 kilo, og han gør ikke modstand?
Så han ikke pistolen?
Sov han?
Var han gjort ukampdygtig?
Jeg ved det ikke.
Men interessant nok havde han antihistamin i blodet.
Det bliver man søvnig af.
Jeg mener, det var en hurtig død.
Jeg tror, at den 29. september gik min bror i seng.
Tammy havde en nøgle til min brors lejlighed,
og jeg tror, at hun gik ind, mens han sov...
...og skød ham i hovedet.
Der var sendt sms'er fra hans telefon,
som skulle få folk til at tro, de var skrevet af ham.
Men det var hende.
Jeg tror, at sms'erne...
I starten troede jeg, de var fra ham,
for jeg havde ikke grund til at tro, de ikke var.
Men da jeg senere nærlæste sms'erne,
så på formuleringen,
så var det ikke sådan, han ville have formuleret sig.
Efter han var død,
tror jeg, at personen, som var ansvarlig for hans død,
stod med et stort problem.
"Hvordan slipper jeg af med en 86 kilo tung og 193 cm høj mand?
Jeg kan ikke bære ham ned ad trappen."
Alene den underste del af kroppen vejede 33 kilo.
Jeg tror, at parteringen tjente det logistiske formål at få flyttet liget.
Han var blevet parteret med snit.
Det var ikke en sav.
Det var efter min mening
bare en almindelig køkkenkniv.
Men det har taget tid.
Man kan ikke partere et lig i tre dele
på kort tid med den slags redskaber.
Det faktum, at hun ikke alene kunne at skyde sin kæreste i hovedet
men også parterede hans lig,
købte de genstande, hans kropsdele blev fundet i,
kørte og fordelte dem langs I-75...
...og så gik på arbejde resten af ugen?
Det siger mig, at hun er psykopat.
Vi venter bare på, at de henter Tammy.
Vi afholder mindegudstjeneste 27. oktober.
Det bliver thanksgiving. Det bliver jul.
Det var først i januar 2019,
vi fandt ud af, at i oktober 2018 var Tammy flygtet fra Michigan.
Williams har været på flugt siden oktober.
...Tamera Renee Williams,
og ifølge politiet dræbte og parterede hun sin kæreste i Melvindale.
Tamera, hvis du er derude, så meld dig selv, min pige.
Du kan ikke flygte for evigt.
Jagten er i gang og er nu så intens, at man har tilkaldt U.S. Marshals.
Hos U.S. Marshals får vi sager,
når nogen har begået en brutal og alvorlig forbrydelse
og er på flugt på grund af forbrydelsen.
Vi lokaliserer dem, så de kan få deres straf.
Denne sag var en yderst brutal.
Personen blev fundet i flere stykker,
og det kræver en særlig type at udsætte nogen for det.
Det var velovervejet. Det var planlagt. Det var gennemtænkt.
Tammy er sigtet for drab,
partering, ødelæggelse af bevismateriale og ulovlig våbenbesiddelse.
Det drejer sig om en farlig kvinde.
Drabsvåbnet er ikke blevet fundet.
Så hun er sikkert bevæbnet og farlig.
Jeg har lært en del om Tammy Williams under min efterforskning.
16. oktober 2018 blev hun set i Ann Arbor i Michigan.
Ifølge kreditkortkvitteringer
hævede hun kontanter fra en ATM-automat.
Spiste aftensmad.
Vi har optagelser af hende på restauranten.
Efter at have spist sad hun der et godt stykke tid
og drak drinks og det hele.
Hun gik udenfor, steg ind i en rickshaw,
og blev kørt tilbage til et hotel.
Hun vågnede næste morgen, den 17.,
og tog til togstationen i Ann Arbor.
Hun tog et AmTrak-tog fra Ann Arbor til Chicago.
Derfra tog hun med tog til Penn Station i New York.
Der tjekkede hun ind på Neptune Hotel.
Tammy var ikke eftersøgt på dette tidspunkt.
Da hun tjekkede ind på hotellet, brugte hun sit eget navn og kørekort.
Hun blev der om natten
og stod op næste morgen, den 18. oktober,
og kameraer filmede hende, da hun forlod hotellet.
Hun er ikke set siden.
Tammy Williams er en sort kvinde, 165 cm høj, 80-90 kilo.
Hun er i dag 42 år.
På Facebook og Instagram
var Tammy en forklædningens mester.
En dag var hun langhåret, næste dag korthåret.
En dag var hun blondine, næste dag brunette.
Hun kan have korte fletninger.
Hun kan gå med paryk.
Men en ting er altid den samme.
Hun har en stor tatovering af roser på venstre skulder,
som strækker sig fra albuen og op over skulderen.
Den buket roser er usædvanlig.
Den er meget karakteristisk, og den er svær at overse, dække eller fjerne.
Men hvis hun har fået den tatoveret over,
er der være en tatovør et sted,
som har dækket de roser.
Hvis hun arbejder, kan hun være rejsebureaumedarbejder.
Hun kan have booket din rejse.
Hun kan arbejde på et hospital og have taget en blodprøve på dig i går.
Hun er ikke bange for blod.
Det er et stykke tid siden, jeg har talt med hendes familiemedlemmer,
men de siger hver gang: "Ingen anelse. Har ikke hørt fra hende.
Har ikke talt med hende."
Og det tror jeg ikke på.
Nogen hjælper hende økonomisk
og giver hende tag over hovedet, et sted at bo.
Hun er ikke forsvundet.
Under mine afhøringer af mange mennesker sagde de alle,
at hun er en af de piger, som skal have en fyr i sit liv.
Og det gør mig bange,
at den kvinde stadig er på fri fod efter at have begået den forbrydelse,
og hun kan skade en anden.
Jeg har tænkt på det. Hvad, hvis jeg var gået ind i min fars soveværelse den aften?
Måske skulle jeg være gået ind, måske var det godt, jeg ikke gjorde det.
Noget i mig sagde bare: "Gå ikke derind."
Der var nok sket noget med mig, hvis jeg var gået ind i soveværelset.
Jagten er i gang, og U.S. Marshals sætter alt ind
i den globale jagt på flygtningen.
Tammy kan være i et nyt forhold.
Måske dater hun en anden. Han kan være i fare.
Den unge fars familie beder stadig til, at Tamera bliver fundet
og stillet for retten.
Ved min søn, Davids, begravelse,
talte mange om ham.
Det var meget rørende.
Livet er fuldt af glæder, nogle gange er fuldt af lort.
Ja, det er det. Nemlig.
Alle talte om David, og hvor de kendte ham fra,
og de viste min kone, Marie, og mig
deres medfølelse og omfavnede os.
Marie, hun ... Puha.
...græd naturligvis under hele ceremonien.
Og jeg følte mig hjælpeløs.
Jeg prøvede at trøste hende.
Tammy dræbte ikke kun min bror.
Hun dræbte også min mor, for vores mor fik konstateret kræft,
seks dage før Tammy myrdede David.
Hun var så fortvivlet, efter han var blevet myrdet,
at hun holdt op med at gå til behandling,
og min mor gik bort.
Der går ikke en dag,
hvor jeg ikke tænker på David.
Jeg ser på DJ.
Jeg tænker på alt det, han har udrettet,
og alt det, han laver, og jeg siger:
"Hvis hans far i live, ville han være stolt."
Jeg går på Eastern Michigan University, hvor jeg spiller football,
og jeg har driftsøkonomi som hovedfag.
Jeg har overtaget min fars tøjfirma.
Jeg har det okay,
men sommetider rammes jeg af tanker,
som næsten får mig til at bryde sammen.
"Nøj. Jeg har ingen far længere."
Hvis jeg fik et par minutter med min far,
ville jeg spørge, om han er stolt af mig.
Og jeg ville fortælle ham, at jeg elsker ham og savner ham.
David efterlod et sort hul.
Intet og ingen har kunnet udfylde det.
Man er ikke klar over, hvor meget glæde et menneske spreder,
før det er væk.
Det har været dystert.
Hvor gammel er du...
Jeg savner jokesene og latteren.
Jeg savner vores samtaler og skænderier.
Jeg savner bare ham. Jeg savner alt ved ham.
Jeg tror på, at en dag får nogen øje på Tammy,
og så bliver hun pågrebet.
Det vil ikke bringe David tilbage,
men så kan vi lade ham hvile i fred.
EN DUSØR PÅ $10.000 GIVES FOR OPLYSNINGER,
SOM FØRER TIL PÅGRIBELSEN AF TAMERA "TAMMY" RENEE WILLIAMS.
HVIS DU HAR ET TIP,
KONTAKT U.S. MARSHALS SERVICE PÅ 1-877-WANTED-2,
ELLER GÅ IND PÅ UNSOLVED.COM
I KOMMENDE AFSNIT AF UNSOLVED MYSTERIES
Jeg er Buffalo Jim,
og det er fredag aften igen, mand.
Nogen ryddede Buffalo af vejen.
Det er værelset, hvor min far blev fundet død.
De bragte ham i en sårbar situation.
Vi mente, det var en fælde.
Man ved aldrig, hvad der vil ske.
Tror I på bigfoot?
Tror I på ufoer?
Jeg tænkte: "Nøj."
Hej, Josh.
De siger: "Josh rejste sig
og gik på toilettet og vendte aldrig tilbage."
Det lyder underligt. Der er noget, de ikke fortæller.
Jeg tror, Josh havde hemmeligheder som alle andre.
Jeg ønsker, at de, som kender hemmelighederne, vil stå frem.
Tekster af: Henriette Saffron