EN DOKUMENTARSERIE FRA NETFLIX
OHIO RIKSVEI 75 80 KM FRA MICHIGANS GRENSE
911. Din nødsituasjon?
Hei, dette er Deirdre fra Hancock fylke ODOT.
Og våre karer er ute og klipper på 75...
...og kom over en sovepose som så rar ut.
Noe i den er bundet sammen.
Stedet der de fant denne soveposen
er en rad med furutrær langs riksvei 75.
Jeg gikk bort og tok opp posen
og innså at det lå noe tungt i den.
Størrelsen på posen
fikk oss til å tro at noen hadde lagt en hund i posen.
Den andre tanken som grep oss var: "Tenk om det er et barn der inne?"
Best å ringe patruljen. Vi ville ikke åpne den.
Ohio State Trooper dukket opp.
Så åpnet han posen og så inn der.
Han så én gang til. Han sa: "Jeg må se igjen."
Han sa: "Det er en fot der inn."
Levningene besto av underdelen av liket.
Jeg fikk tak i bein og rumpe,
men alt fra navlen og opp var borte.
Det var skåret av.
Personen som gjorde dette,
hva tenker de når de deler opp
en menneskekropp i biter?
Hvilke tanker gjør de seg?
Mennesker er i stand til svært motbydelige handlinger.
RIVER ROUGE VIDEREGÅENDE SKOLE
Det var her min sønn Davids begravelsesseremoni ble avholdt.
Dette auditoriet var helt fullpakket.
Bare ståplasser.
Folk sto langs veggene, i midtgangen.
Det var overveldende å se så mange mennesker.
Å tenke at David rørte så mange mennesker.
Hva skjer? Det er Dave Carter, Lavish Habits Unlimited.
Jeg har ting jeg vil oppnå i dag, i morgen, fem år senere,
ti år senere, og jeg har selvtillit.
Når jeg oppnår målene mine, går jeg videre til neste.
David var 39 da han ble drept.
Hva skjer?
Han elsket å ha det gøy. Alvorlig, men elsket moro.
Høy, kjekk, atletisk.
David var bestevennen min.
David var den jeg ville ringe for å få råd.
Han var stolt av alt han gjorde.
David jobbet hardt.
Han hadde en heltidsjobb på et produksjonsanlegg,
og ved siden av startet han sitt eget klesfirma,
Lavish Habits Unlimited.
Da David og jeg møttes, var vi ni år gamle.
David var en bestevenn for meg.
Han var en jeg kunne stole på,
men vi beholdt det alltid som et platonisk forhold.
Vi hadde en grense der.
David ville alltid vokse opp og ha en familie og være gift.
Han var alltid en skvær fyr.
Da han ble far, gikk det opp et nivå.
Alt ble knyttet til sønnen.
Som far gikk han veldig opp i DJ.
Jeg og pappa hadde et bestevennforhold, vil jeg si.
Vi gjorde alltid ting sammen.
Båndet vårt var noe du ikke kunne bryte.
Jeg visste at jeg likte David første gang jeg så ham.
Han var morsom. Han fikk meg til å le.
Vi begynte å gå ut og kose oss.
Jeg var 19.
Han må nettopp ha fylt 20.
Da DJ ble født,
var David begeistret.
Jeg tror ikke han så nøye på DJ
før han løp ut i gangen og skrek: "Jeg har fått en gutt!"
David og jeg gikk til og fra mellom 2000 til 2014,
men vi forble nære som medforeldre for DJ.
Deretter hadde David mange kvinnelige venner.
Han hadde definitivt sin del av forhold og kjærester.
I midten av mars 2018
kom David med en ung dame som jeg aldri hadde sett før.
Han kom bort og presenterte henne.
"Min venninne Tammy."
Tammy og David hadde gått på videregående sammen.
De gjenopptok forbindelsen på en bursdagsfest for en felles venn,
noe som til slutt ble til et forhold.
Tammy jobbet for Detroit medisinske senter.
Tammy var også i et reisebyrå,
og hun fortalte meg at hun hadde tvillinger.
Hun hadde en sønn og en datter som var 18 da.
Vi møttes på videregående. David, Tammy og jeg gikk i samme avgangsklasse.
Hennes personlighet på videregående var sprudlende.
På den tiden var hun ganske pålitelig som venn.
Men etter videregående gikk mange av oss hver sin vei.
Rundt mars 2018
fant jeg ut at David og Tammy datet, noe som meg til å heve øyebrynene.
Men som venner ønsker vi det beste for hverandre.
Og hvis David var lykkelig, var jeg lykkelig for hans skyld.
De tilbrakte mye tid sammen.
Han var sammen med henne hver dag. Og man tenkte: "Ok.
Kanskje dette er den faren min kommer til å være sammen med og gifte seg med."
Jeg kan si at David virket lykkelig. Jeg tror de hadde det gøy.
Jeg tror de koste seg de seks månedene de hadde vært sammen.
Men hun var sykelig opptatt av David.
Jeg prøver å ikke bli for involvert
i mine barns kjærlighetsforhold.
Men når vi kom sammen,
passet hun på David.
Hvis han snakket med noen andre, ville hun holde øye med ham.
Hver dag vi så David, så vi Tammy.
Hun lå ikke langt etter.
Jeg syntes ikke noe om Tammy fra jeg traff henne.
Alle tenkte: "Du er den gale lillesøsteren. Du liker ingen."
Jeg tenkte: "Mulig det, men jeg vet at jeg misliker henne."
30. SEPTEMBER 2018 SEKS MÅNEDER ETTER AT DE BLE SAMMEN
30. september var bare vår vanlige gjennomsnittssøndag.
DJ forberedte seg på å dra hjem til faren for kvelden.
Så fikk jeg en tekstmelding fra David der det sto:
"Jeg føler meg ikke bra. Jeg vet ikke hva som er i veien.
Jeg syns ikke at DJ burde komme hit i kveld."
Jeg prøvde å tekste ham selv.
Fikk svar fra pappa der det sto at han var syk, veldig syk.
Han ville ikke ha noen rundt seg.
DJ sa: "Jeg har noe i pappas leilighet som jeg må ha tak i."
Jeg sa: "Ok."
Da jeg parkerte hos pappa,
så jeg Tammy bære ut søpla.
Jeg sa: "Hei." Hun hadde sett meg.
Og hun løp til inngangsdøra. Bokstavelig talt løp.
Og da jeg kom til pappas leilighet, var døra låst.
Siden hun så meg, ville hun vel latt den være ulåst.
Men jeg hadde en nøkkel.
Jeg gikk inn, og hun kom bort til meg og sa: "Hei, DJ, hva skjer?"
Så jeg spurte henne: "Har du sett laderen til telefonen min?"
Hun sa: "Nei, jeg har ikke sett den."
Jeg så at døra til pappas soverom var lukket, noe som var rart.
Og så lukker hun baderomsdøra hans også.
Jeg syntes det var rart.
Jeg sier: "Siden jeg er hos pappa, la meg hilse på ham",
sånne ting.
Hun sier: "Nei, han er ikke her. Han gikk ut en tur."
Jeg tenkte: "Ganske rart.
Han er syk. Det er kaldt ute. Hvem går seg en tur da? "
Det ga ingen mening.
Men jeg må komme meg hjem til bestemor.
Jeg bare dro.
Jeg har kjent David i 19 år.
Vi møttes i en bedrift og jobbet sammen ti til tolv timer hver dag.
Vi ble veldig nære.
Sist jeg så Dave var den torsdagen.
Vi måtte jobbe på søndag,
men Dave kom ikke på jobb på søndag.
Det var uvanlig at Dave gikk glipp av overtid.
Da tirsdagen kom, hadde ikke Dave vært på jobb på tre dager.
"Det er noe som ikke stemmer."
På tirsdag fikk jeg en telefon.
Roger sa: "Tredje dag han ikke kommer på jobb.
Kan du dra innom leiligheten hans for å se om han har det bra?"
Så jeg ringte ham.
Gikk rett til svareren.
Så ringte jeg Davids kjæreste, Tammy.
Jeg sa: "Hei, er David ok?"
Hun: "Har ikke pratet med ham siden søndag."
Så Derek, mannen min, og jeg dro til Davids leilighet.
Vi ser Davids bil på parkeringsplassen.
Vi kommer til døra, banker på. Ingen kommer til døra.
Så jeg tok tak i dørklinka,
og du kan åpne døra.
Jeg friker ut. "Hvorfor er den åpen?
Han har alltid låst denne leiligheten."
Da visste jeg at noe ikke stemte.
Så jeg ringte pappa,
og jeg ringte Samia, moren til DJ også.
Tasia sa: "Pappa, jeg fikk en telefon fra Davids jobb.
En kollega sa at han ikke har vært på jobb på flere dager."
Jeg sa: "Hva?"
Vi kom alle til leiligheten.
Jeg så meg rundt og tenkte:
"David går aldri fra leiligheten slik.
Han ville aldri krøllet sammen lakenene sine og kastet dem inn i et skap."
Vi kommer til Davids rom,
og senga er ikke oppredd.
Broren min er en ordensfrik.
Han ville aldri dratt uten å re opp senga.
Så jeg ser under senga.
Og der er det en enorm, rød flekk,
og jeg kunne se at senga var flyttet
for å dekke flekken, for det er teppe.
Og ut ifra fordypningen fra senga som sto så lenge,
kunne man se at den var flyttet.
Jeg trakk vekk vatteppet fra senga,
og det var da jeg så det som så ut som
blod.
Og øverst på madrassen var det et hull.
Jeg gikk rundt.
Det var et hull i nederste, venstre hjørne av skapdøra.
Som soldat vet jeg at det er et kulehull.
Jeg innså: "Ok. Det er noe galt her."
Jeg sa til alle: "Alle ut."
Vi dro til Melvindale-politiet og meldte ham savnet.
Vi leter og ringer sykehus. Jeg ringer likhus.
I ettermiddag leter Michigans delstatpoliti
etter spor nær Outer Drive og Allen Road.
Melvindale-politiet sperret av leiligheten.
De hadde en hjullaster der ute.
De gikk aktivt gjennom avfallscontaineren,
sjekket søppelsekker og sånt.
I mellomtiden
ventet vi på å høre om noen fant ham.
Og jeg gikk ut på Facebook:
"Hvis noen har sett David, så si ifra."
Da David Carter ikke møtte på jobb denne uka,
slo familien hans alarm.
Politiet og familien leter etter enhver hjelp de kan få
fra enhver som kjenner ham...
På tirsdag kveld,
etter at vi så flekken og kulehullet,
ringte jeg Tammy og sa:
"Tammy, jeg spør deg enda en gang. Hvor er broren min?"
Og hun sa: "Tasia, jeg vet ikke hva du snakker om.
Jeg har ikke sett ham siden søndag."
Og hun brydde seg ikke om at jeg sa at han var savnet.
"Ok. Hvis jeg finner ut at du hadde noe med broren å gjøre,
og jeg ikke kan finne ham, har vi et problem."
Tammy var på jobb.
Hun bare holdt på med sitt som om det var en vanlig dag.
Hun var på sosiale medier et par ganger.
Hun levde et normalt liv.
Det var utrolig for meg
at en person som hadde vært hos ham nesten hver dag i seks måneder
at hun ikke skulle forlate jobben og dukke opp hos oss for å finne David.
Vi kunne ikke finne henne noe sted. Du er kjæresten hans.
Du virker ikke så bekymret som alle andre.
1. OKTOBER 2018 ÉN DAG FØR DAVID BLIR MELDT SAVNET
En ODOT-ansatt oppdaget en sovepose i veikanten på I-75...
Rettsmedisineren har fastslått at levningene funnet på I-75 er et drap.
De tror at offeret kan ha ligget i veikanten i noen dager.
Etterforskerne går gjennom rapporter om savnede personer.
Gressklippere fra ODOT,
Ohio Department of Transportation,
hadde funnet en sovepose i ugresset
i fyllingsmassen fra I-75.
Inne i soveposen
var den lemlestede, nedre delen av liket.
Jeg hadde bare en underkropp og bein.
Det så ut for meg som om denne mannen
enten var svart eller av blandet etnisitet.
Benlengden hans var 91 cm.
En ganske høy person.
Under obduksjonen
fant vi en svært karakteristisk tatovering på venstre lår.
Det var en tatovering av en pitbull med røde øyne.
Det er uvanlig.
Så vi sendte det bildet til Melvindale, Michigan,
der det var en savnet person.
3. OKTOBER 2018 ÉN DAG ETTER AT DAVID BLE MELDT SAVNET
Politimesteren i Melvindale ringte meg og ba meg komme bortom
fordi han hadde noen spørsmål til meg.
Det var en tatovering han var svært interessert i.
Jeg sa at han hadde en tatovering av en pitbull på beinet.
Og jeg spurte politimesteren. Jeg sa:
"Dere fant ham?" Og han sa: "Ja."
ELTON OG DAVID CARTER
For meg som soldat
er døden en del av livet.
Det er uunngåelig.
Jeg trodde aldri det ville skje med et familiemedlem på denne måten.
Tøft. Tøft.
Veldig tøft.
Jeg hjalp Mr. Carter bort til politistasjonen.
Jeg glemmer det aldri.
Det var så mange følelser.
Jeg kjører tilbake fra politistasjonen.
Jeg vil ikke se Tasias ansikt.
Mannen min kjører, og han parkerer, og jeg ser det på ansiktet hans.
Jeg ser det på ansiktet hans,
og han går ut og griper tak i meg, og han sier: "Boo, han er død."
Jeg var målløs. Det føltes som om jeg ble slått i magen.
Jeg bekymret meg for moren hans.
Alle tingene jeg har vært gjennom er ingenting.
Jeg kan ikke komme på noe
som var verre enn å fortelle henne at det var sønnen vår.
Hun brøt bare sammen.
Det var som om alt ble tappet ut av henne.
Jeg kunne bare...
...holde henne.
Det var alt.
Jeg spurte onkelen min: "Hva skjedde?"
Jeg ville vite det. Han ville ikke si det. Jeg sa: "Hva skjedde?
Du må si meg det. Det er faren min."
Og...
Han sa: "Ja, de fant faren din, men de fant ham hakket opp."
"Kroppsdeler i biter."
Jeg gikk bort og ville ikke se på noen.
Jeg er bokstavelig talt slått ut, faller sammen, sitter på gresset,
gråter, full av sinne og tristhet.
Faren min var en person jeg hadde sett opp til helt siden jeg ble født.
Jeg hadde aldri følt meg så nummen.
Vennen og søsteren i meg...
...ville komme til bunns i det.
Hvem gjorde dette mot deg?
Jeg retter alle pilene mine mot Tammy
fordi du er den siste som så ham.
Jeg tenker: "Ok.
Tammy er nøkkelen. Hun vet hva som skjedde."
Noen uker før David ble drept, spurte han kusinen min:
"Hei, vil du dra på kino?"
Så de dro for å se filmen. Fetteren min kjørte.
Da de kom tilbake til Davids leilighet, var alle Davids dekk kuttet opp.
David sa: "Å, herregud."
Jeg tror han visste at Tammy hadde gjort det.
At Tammy kuttet opp dekkene.
Hun var sint fordi han tok med kusinen min på kino
og ikke tok med henne på kino.
Hvorfor... Hvem gjør det?
Sint kvinnfolk vil jeg kalle det.
"Ok. Hun er sint. Hun er en sånn person."
Når en person er sjalu,
og når en person er egoistisk,
er det ingen grenser for hva de vil gjøre.
28. SEPTEMBER 2018
På fredagskvelden før David forsvant,
var hele familien på DJs fotballkamp.
Det var siste gang jeg så David,
og siste gang søsteren så ham.
Siste gang sønnen så ham.
David og Tammy var allerede der da jeg og mannen min kom.
David så på kampen.
Å! Ja! Bra treff!
David lo og spøkte med oss
og huiet på kampen samtidig.
Vi kastet popkorn og hadde det gøy på den kampen.
David og Tammy hadde kommet sammen, men var ikke sammen på kampen.
Jeg spurte: "Er alt ok? Hvorfor kommer hun ikke?"
Han sa: "Hun klarer seg."
Jeg trodde kanskje de hadde kranglet. De snakket ikke.
Jeg tok et øyeblikk og stirret rundt på tribunen,
og Tammy stirret meg inn i ansiktet,
rett inn i ansiktet mitt,
og det så ut som om jeg hadde sett djevelen.
Det sitter fast i meg den dag i dag. Jeg ser fremdeles ansiktsuttrykket hennes.
Jeg tror broren min David slo opp med Tammy.
Jeg tror den kvelden etter fotballkampen,
uansett hva de gjennomgikk, var det den siste dråpen for ham.
Han tenkte: "Jeg orker ikke dette lenger", og hun taklet det ikke.
Jeg tror hun var sjalu på Davids forhold til alle,
til meg, til sønnen og til foreldrene våre.
Jeg tror hun var sjalu på alle han hadde kontakt med.
Men jeg trodde aldri at Tammy var i stand til å drepe.
Aldri.
Jeg tror han prøvde å finne ut hvordan han skulle dra.
Det tok ham tid å trekke seg helt unna.
Det er fordi hun var så herskesyk.
Hun visste at David ville slå opp, og det tente en galskap i henne.
"Kan ikke jeg få ham, skal ingen andre få ham heller."
Jeg ba politiet se nærmere på Tammy,
men politiet fortalte oss ingenting om hva de gjorde
eller hva de hadde funnet.
5 . OKTOBER 2018 - FIRE DAGER ETTER AT DAVIDS LEVNINGER BLE FUNNET
Noen dager etter at vi fikk nyheten om David,
hadde nevøen min fotballkamp.
Treneren spurte meg: "Trenger du tid vekk fra fotballen?"
Jeg sa: "Nei, fordi jeg slutter ikke med det.
Det er ikke noe faren min vil at jeg skal gjøre."
På kampkvelden var det helt vilt.
Alle viste meg kjærlighet.
Familie og venner. De satt ved siden av hverandre på tribunen.
Det er som om hele tribunen var familie.
Det er et sitat som faren min lærte meg:
"Uansett hva som skjer, bare fortsett, uansett."
Så før den kampen sa jeg til meg selv: "Jeg skal spille.
Jeg skal spille for ham."
Så sprøtt å si det, men det var ikke jeg som spilte.
Jeg følte at det var ham i meg som gjorde bevegelser
jeg ikke visste at jeg hadde i meg.
JEG ELSKER DEG PAPPA 39
DJ-LAGET VANT KAMPEN 64-0
Under DJs fotballkamp ringte pappa meg.
Og pappa sa: "Jeg må fortelle deg noe."
Han sa: "De fikk henne." Og jeg sa: "Hvem da?"
Han sa: "De har arrestert Tammy."
Å finne ut at Tammy ble arrestert den kvelden,
det løftet alle opp.
Som om det brakte glede.
Vi kunne ikke tro det. "Herregud! De tok henne.
Vi har rettferdighet."
Alle er fulle av tårer og bare glade.
Et par dager senere ble hun løslatt.
Personen som ble satt i varetekt på fredag er løslatt.
Melvindale-politiet bekrefter den opplysningen sent i kveld.
Etterforskningen deres pågår fortsatt.
Tammy Williams ble brakt til politiet for avhør.
Noen avhør ble gjennomført.
Hun ble løslatt i påvente av mer etterforskning.
Jeg kan ikke diskutere det da jeg ikke vil at det skal hindre etterforskningen.
Men det jeg kan fortelle dere er at
de ikke hadde nok da til å sikte henne for en forbrytelse.
Å måtte løslate henne var for meg
som et spark i magen.
De kan bare holde henne i 72 timer. De må finne resten av levningene hans
fordi de trenger en dødsårsak.
10. OKTOBER 2018 TO DAGER ETTER TAMMYS LØSLATELSE
Ny utvikling i kveld i drapet på en Melvindale-far.
Flere av levningene hans ble oppdaget langs I-75 sør for Findlay.
De hadde funnet en annen kroppsdel ved samme riksvei 75
der den første ble funnet.
De sendte den andre delen til oss.
Den lå i en liten, svart duffelbag med røde remmer.
I bagen var det et menneskehode.
Den var pakket i de små handleposene med håndtak.
Og en av handleposene var bundet under haken hans.
16 . OKTOBER 2018 ÅTTE DAGER ETTER TAMMYS LØSLATELSE
Vi fikk den tredje telefonen om at de hadde funnet resten av levningene
i en liten, flerfarget koffert.
Store, lyse blomster på den.
Og inne i kofferten var det et vatteppe.
Og inne i vatteppet var den tredje pakken med levninger.
Den inneholdt overkroppen, to armer, to hender, alle fingrene.
Man kunne sette hele kroppen sammen nå.
SKUDDSÅR I HODET
Han hadde et skuddsår like her
under øreflippen mot ryggen.
Såret gikk denne veien.
Utgangen var øverst på hodet.
Han hadde bare ett skuddsår.
Veldig kort hold. Nesten nærkontakt.
Nå hadde jeg en dødsårsak.
Det var ingen tegn til motvergesår,
ingen tegn til kamp,
ingen andre tegn på skade noe sted.
Man har en høy mann, 86 kilo, og han setter seg ikke til motverge?
Så han ikke våpenet komme?
Sov han?
Var han handlingslammet?
Jeg vet ikke.
DOKSYLAMIN 1,2 MG/L
Interessant nok
hadde han et antihistamin i blodomløpet.
Det gjør deg søvnig.
Jeg tror han døde umiddelbart.
Jeg tror at den 29. september
gikk broren min til sengs.
Tammy hadde en ekstra nøkkel til leiligheten hans,
og jeg tror hun gikk inn mens broren min sov...
...og skjøt ham i hodet.
Det ble sendt meldinger fra telefonen hans
for å få folk til å tro at det var han som tekstet,
men det var hun.
Jeg antok at meldingene...
Til å begynne med antok jeg at de var fra ham.
Jeg hadde ingen grunn til å tro at de ikke var det.
Men da jeg gikk tilbake og leste teksten,
hvordan teksten var formulert,
var det ikke slik han ville ha formulert den teksten.
Etter at han døde
tror jeg at personen som var ansvarlig for dødsfallet
sto overfor et stort problem.
"Hvordan blir jeg kvitt en 86 kilos mann, som er 1,96 høy?
Jeg kan ikke bære ham ned trappa."
Den nedre delen av levningene alene veide 33 kilo.
Jeg tror oppstykking i dette tilfellet var mer logistisk for å flytte liket.
Han var blitt skåret opp.
Ingen sag.
Dette var, etter min mening,
trolig ikke noe mer enn en gjennomsnitts kjøkkenkniv.
Men det tok litt tid.
Man kan ikke dele et lik i tre deler
på kort tid med slike instrumenter.
Det faktum at hun ikke bare kunne skyte kjæresten i hodet,
men skjære opp kroppen hans,
kjøpe tingene som liket hans ble funnet i,
og så kjøre for å spre dem langs I-75...
og så våkne og dra på jobb resten av uka?
Det sier meg at hun er psykopat.
Vi venter bare på at de skal hente Tammy.
Vi har minnestund 27. oktober.
Thanksgiving kommer. Julen kommer.
Det var ikke før i januar 2019
at vi fant ut at Tammy i oktober 2018 hadde flyktet fra Michigan.
Williams har vært på rømmen siden oktober.
...Tamera Williams,
politiet sier at hun drepte og parterte kjæresten sin i Melvindale.
Tamera, hvis du er der ute, meld deg, baby.
Kan ikke fortsatt stikke av.
Og nå er en jakt i gang, så intens at de har fått inn US Marshals.
US Marshals får saker overdratt til oss
om folk som begår avskyelige og alvorlige forbrytelser,
og som er på rømmen for den forbrytelsen.
Vi finner dem og pågriper dem.
ARRESTORDRE UTSTEDT
Saken var ekstremt brutal på grunn av dens beskaffenhet.
Denne personen ble funnet i flere deler,
og det må et spesielt individ til for å gjøre det.
Dette var veloverveid. Dette var planlagt.
Dette var gjennomtenkt.
Tammy er anklaget for drap,
lemlestelse, manipulering av bevis og besittelse av kriminelt skytevåpen.
Vi snakker om en farlig kvinne.
Våpenet som ble brukt, er ikke funnet.
Så hun er trolig bevæpnet og farlig.
Jeg lærte mye om Tammy Williams under min etterforskning.
16. oktober 2018 ble hun sett i Ann Arbor, Michigan.
Ifølge kredittkortkvitteringer
foretok hun et par kontantuttak fra en minibank.
Spiste middag.
Jeg kan si at vi har henne på kamera i restauranten.
Etter måltidet satt hun der en stund
og tok noen drinker og alt.
Hun gikk ut, steg på en rickshaw,
og fikk rickshawen til å kjøre seg til et hotell.
Hun våknet neste morgen, morgenen den 17.,
dro til togstasjonen i Ann Arbor.
Tok et Amtrak-tog fra Ann Arbor til Chicago,
går på et tog der til Penn Station, NY,
og sjekker inn på et hotell som heter Neptune Hotel.
Ingen leter etter Tammy på dette tidspunktet.
Da hun sjekket inn,
sjekket hun inn i eget navn med sitt førerkort,
overnattet der,
og sto opp neste morgen, 18. oktober.
Hun ble sett på kamera idet hun forlater hotellet.
Det er siste gang hun ble sett.
Tammy Williams er en svart kvinne, 1,65 høy, veier omtrent 80 til 90 kilo.
Hun er nå 42 år gammel.
På Facebook og Instagram
var Tammy alltid forkledningens mester.
En dag hadde hun langt hår. En dag kort hår.
En dag var det blondt. En dag var det brunt.
Hun kunne ha korte fletter.
Hun kunne gå med parykker.
Det eneste som er vanlig ved henne
er at hun har en stor rosetatovering på venstre skulder.
som går fra albuen helt opp over skulderen.
Den rosebuketten vil skille seg ut.
Den er særegen,
og den ville vært vanskelig å unngå, dekke til eller fjerne.
Men i tillegg, hypotetisk,
fikk hun den dekket til.
Det betyr at det er en tatovør der ute
som dekket til rosene.
Hvis Tammy jobbet nå, var hun ansatt i et reisebyrå.
Hun kunne ha bestilt turen din.
Hun kunne jobbe på et sykehus.
Hun kunne sjekket blodet ditt i går.
La oss være ærlige. Hun er ikke redd blod.
Det er en stund siden jeg har snakket med medlemmer i hennes familie,
men hver gang jeg har det, er det: "Har ikke hørt fra henne.
Har ikke snakket med henne." Og det tror jeg ikke noe på.
Noen hjelper henne økonomisk
og skaffer henne tak over hodet, et sted å bo.
Hun forsvant ikke bare.
Gjennom mine avhør med mange forskjellige folk
har alle sagt
at hun alltid har vært en av de jentene som må ha en fyr i livet sitt.
Og det skremmer meg
at denne kvinnen fortsatt er på frifot etter å ha begått denne forbrytelsen,
og hun kan skade noen andre.
Jeg har ofte tenkt på om jeg gikk inn på pappas soverom den søndagskvelden.
Kanskje burde jeg ha gått inn der, men kanskje det var lurt å ikke gå inn
fordi noe i meg sa: "Ikke gå inn dit."
Det kunne ha skjedd noe med meg om jeg hadde gått inn på pappas rom.
Jakten er i gang når US Mareshals stiller mannsterkt
i denne omfattende rømlingjakten.
Tammy kan være i et nytt forhold nå.
Mulig hun dater en annen. Han kan være i fare.
Den unge farens familie ber ennå om at Tamera skal bli funnet
for å bli tiltalt.
RIVER ROUGE VIDEREGÅENDE SKOLE
I min sønn Davids begravelse
snakket mange om ham.
Det var virkelig rørende.
Livet er fullt av lykke, og iblant er livet fullt av dritt.
Ja, det er det. Jaha.
Og alle snakket om David og hvordan de kjente ham
og ga min kone Marie og meg
sine kondolanser og klemte oss.
Marie, hun... Å, jøss.
...gråt naturligvis gjennom hele greia.
Jeg følte meg hjelpeløs...
og prøvde å trøste henne.
Jeg sier at Tammy ikke bare drepte broren min, men moren min også.
fordi moren vår ble diagnostisert med kreft
seks dager før Tammy drepte David.
Hun ble så knust etter at han ble drept,
så hun sluttet å gå til kreftbehandling,
og mamma gikk bort.
Det går ikke en dag
uten at jeg tenker på David.
Jeg ser på DJ.
Jeg tenker på alt han har oppnådd,
alle tingene han gjør, og jeg sier:
"Var faren hans her, ville han vært så stolt."
For øyeblikket
går jeg på Eastern Michigan University og spiller fotball
og tar en master i bedriftsøkonomi.
Jeg har overtatt pappas klesvirksomhet.
Jeg har det bra,
men det er tanker som tynger meg,
så jeg nesten bryter sammen iblant.
"Jøss. Jeg har ingen far lenger."
Hvis jeg hadde noen minutter med pappa nå,
ville jeg spurt om han er stolt av meg der jeg er.
Jeg ville sagt at jeg elsker ham, og at jeg savner ham.
Da David døde, ble det som et svart hull.
Som ingenting eller ingen har klart å fylle.
Man vet aldri hvor mye lys noen bringer inn i et rom
før det ikke lenger er der.
Så det har vært mørkt.
Hvor gammel er du...
Jeg savner vitsene og latteren.
Jeg savner samtalene og kranglene våre.
Jeg savner ham. Jeg savner alt ved ham.
Jeg tror at noen på en eller annen måte kommer til å se Tammy,
og at hun blir tatt.
Det vil ikke bringe David tilbake,
men det tillater oss i alle fall å la ham hvile i fred.
10 000 DOLLAR FOR INFORMASJON
SOM FØRER TIL PÅGRIPELSE AV TAMERA WILLIAMS.
HAR DU ET TIPS,
RING US MARSHALS PÅ 1-877, ELLER KONTAKT
UNSOLVED.COM
SNART PÅ ULØSTE MYSTERIER
Jeg er Buffalo Jim.
Nok en fredag kveld, broder.
Noen ville bli kvitt Buffalo.
Dette er rommet faren min ble funnet død i.
De fikk ham opp i en sårbar situasjon.
Det var en felle.
Man vet aldri hva som skjer.
Tror du på Bigfoot?
Tror du på UFOer?
Jeg sa: "Jøss."
Hei, Josh.
For dem å si: "Josh reiste seg,
han skulle på do og kom aldri tilbake."
Det gir ikke mening. Det er mer her enn det de sier.
Josh hadde hemmeligheter som alle andre.
Skulle ønske at de som kjente hemmelighetene, sto frem.
Tekst: Øystein Johansen