ДОКУМЕНТАЛЬНИЙ СЕРІАЛ NETFLIX
ШОСЕ 75, ОГАЙО 80 КІЛОМЕТРІВ ВІД МІЧИГАНСЬКОГО КОРДОНУ
Служба порятунку. Слухаю.
Говорить Дірдрі, міністерство транспорту Огайо.
Наші хлопці косили біля 75 шосе...
та знайшли якийсь дивний спальний мішок.
В ньому щось лежить, і воно зв'язане.
Мішок було знайдено між дерев
вздовж 75 шосе.
Я підняв мішок,
і він виявився досить важким.
Судячи з розміру мішка,
ми подумали, що, можливо, в ньому лежить собака.
Також ми подумали: «А що, якщо там дитина?»
Ми вирішили його не відкривати та звернутися в поліцію.
Дорожній поліцейський прибув на місце.
Він відкрив мішок та зазирнув всередину.
Подивився ще раз, щоб бути точним.
І каже: «Я точно бачу ногу».
Це були останки людини, а саме нижня частина тіла.
Лише ноги та сідниці,
а все що вище – відсутнє.
Воно було відрізане.
Про що може думати людина,
коли розрізає людське тіло на шматки?
Що відбувається у неї в голові?
Люди здібні на неймовірно жахливі вчинки.
ОКРУГ ВЕЙН МІЧИГАН
ШКОЛА МІСТА РІВЕР-РУЖ
Тут пройшло прощання з моїм сином Девідом.
Ця зала була битком набита.
Не було де яблуку впасти. Люди стояли вздовж стін та проходів.
Було дивовижно бачити таку кількість людей.
Дивовижно, що Девід достукався до стількох сердець.
Всім привіт.
Це Дейв Картер з Lavish Habits Unlimited.
У мене є ціль сьогодні, цілі на завтра, на наступні п'ять, десять років.
Я впевнений в собі.
Виповнивши одну ціль, я переходжу до наступної.
Девіда вбили, коли йому було 39.
Як житуха?
Він був серйозною людиною, але водночас дуже веселою.
Високий, спортивний, справжній красень.
Девід був мені найкращим другом.
Він був тим, до кого я могла звернутися за будь-якою порадою.
До всіх справ він ставився дуже серйозно.
Девід був дуже роботящим.
Він працював на виробництві,
а в вільний час займався своєю лінійкою одягу –
Lavish Habits Unlimited.
Ми з Девідом познайомилися, коли мені було дев'ять.
Я вважала його кращим другом.
Я могла йому довіряти,
і ми ніколи не виходили за межу приятельських відносин.
Він завжди хотів побудувати сім'ю, мріяв одружитися.
На нього завжди можна було покластися.
Коли він став батьком, ці якості тільки примножилися.
Син був для нього центром всесвіту.
Він приділяв вихованню Ді Джея багато часу.
Ми з батьком були немов найкращі друзі.
Ми все робили разом.
У нас був дуже міцний зв'язок.
Девід мені одразу сподобався.
Він був веселим. Без кінця смішив мене.
Ми почали зустрічатися, і нам було добре разом.
Мені було 19.
Йому тоді тільки-но виповнилося 20.
Коли народився Ді Джей,
Девід не міг нарадуватися.
Він не встиг його навіть побачити,
як вже вибіг до коридору та почав кричати: «В мене син!»
З 2000 до 2014 року ми то були разом, то розходилися, то знов сходилися,
але як батьки нашого сина, ми залишалися близькими людьми.
ТИ ЗМОЖЕШ! ДЕВІД КАРТЕР-МОЛОДШИЙ
Згодом у Девіда з'явилося багато подружок.
З ким він тільки не зустрічався.
А потім у березні 2018 року
Девід привів чергову дівчину, яку я бачила вперше.
Він представив її –
«Знайомся, це Теммі».
Вони разом навчалися у старших класах.
Багато років по тому вони знов зустрілися на дні народженні спільного знайомого,
і згодом це переросло у відносини.
Теммі працювала у медичному центрі у Детройті.
Ще вона була турагентом.
Вона розповіла мені, що у неї двійнята:
на той момент її сину та дочці було по 18 років.
Ми з Теммі вчилися разом.
Девід, Теммі та я – випускники одного класу.
У школі вона завжди була дуже позитивною.
Тоді вона була надійною подругою.
Проте після школи кожен пішов своєю дорогою.
В березні 2018 року
я дізналася, що Девід та Теммі зійшлися, і я була трохи здивована.
Але ми були друзями та бажали один одному тільки найліпшого.
Тому якщо Девід був щасливий, то я була щаслива за нього.
Вони дуже багато часу проводили разом.
Вони були разом кожен божий день, тому я подумав щось типу:
«Можливо, це саме та жінка, з якою мій батько вирішить одружитися».
Не можу сказати, що Девід був нещасливий.
Їм було добре разом усі пів року, доки вони зустрічалися.
Але вона ані на крок не відпускала Девіда від себе.
Я намагаюся не влазити
в любовні справи моїх дітей.
Але коли ми збиралися сім'єю,
вона настирно спостерігала за Девідом.
Якщо він з кимось говорив, вона стежила за його поведінкою.
Кожного разу, коли ми бачилися з Девідом, Теммі ходила за ним хвостиком.
Я не злюбила Теммі з першої зустрічі.
Усі казали: «Ти його скажена сестра. Тобі ніхто не подобається».
А я їм: «Може, це й правда, але вона мені точно не подобається».
30 ВЕРЕСНЯ 2018 РОКУ
30 вересня, звичайнісінька неділя.
Ді Джей як завжди збирався до татового будинку.
І тоді я отримала повідомлення від Девіда:
«Я погано себе відчуваю. Навіть не знаю, чому.
Думаю, Ді Джею краще сьогодні не приходити».
Я написав йому.
У відповідь я отримав: «Я дуже хворий.
Мені зараз краще ні з ким не бачитись».
Але Ді Джею треба було забрати зарядний пристрій,
тож я сказала: «Добре, йди».
Коли я підійшов до будинку,
Теммі вийшла викинути сміття.
Вона побачила мене, я привітався.
І тоді вона побігла до дверей у квартиру. Прямо побігла.
Коли я піднявся до квартири, двері були зачинені.
Вона знала, що я зайду, але чомусь зачинилася.
У мене був ключ.
Коли я зайшов, вона зустріла мене і сказала: «Привіт, ти щось хотів?»
Я спитав, чи не бачила вона мій зарядний пристрій,
вона сказала, що не бачила.
Я помітив, що двері в татову кімнату були зачинені, що дуже дивно.
Вона також зачинила двері в його ванну кімнату.
Мені це здалося дивним.
Раз я вже прийшов, дай мені хоча б привітатися з татом.
А вона мені каже: «Його немає вдома. Він пішов прогулятися».
Я подумав: «Якось дивно.
Він хворий. На вулиці холодно. Чого б він виходив на прогулянку?»
Щось не сходиться.
Але я поспішав до бабусі.
І я просто пішов.
Я знав Девіда 19 років.
Ми познайомилися на роботі.
Працювали пліч-о-пліч по 12 годин і здружилися.
Того четверга я бачив Девіда востаннє.
У нас була зміна у неділю,
але він не явився на роботу.
Для нього це було дуже нехарактерно.
Вівторок. Девіда не було на роботі вже три дні.
Я зрозумів, що щось не так.
У вівторок мені подзвонив Роджер.
«Він вже третій день не з'являється на роботі.
Сходи до нього та перевір, чи все з ним гаразд».
Я подзвонила йому.
Телефон відключений.
Тоді я подзвонила дівчині Девіда, Теммі.
Я запитала, чи все гаразд з Девідом,
а вона мені: «Ми з неділі не бачилися».
Тож ми з моїм чоловіком Дерріком поїхали до Девіда додому.
Машина Девіда була біля дому.
Ми постукали у двері, ніхто не відповідає.
Тож я спробував посмикати ручку,
а двері були відчинені.
Я запанікувала. «Чому двері відчинені?»
Він завжди зачиняв двері.
Я одразу зрозуміла, що щось сталося.
Я подзвонила батьку,
а також Самії, матері Ді Джея.
Тейша сказала, що їй подзвонили з роботи Девіда.
Його колега сказав,
що Девід вже три дні не з'являвся на роботі.
Я здивувався.
Ми зайшли у квартиру всі разом.
Я озирнулася і подумала:
«Девід би не залишив дім у такому стані».
Він ніколи не зажбурнув би сорочку на полицю.
Ми зайшли в його кімнату,
а ліжко не застелене.
Він схиблений на чистоті.
Він би ніколи не залишив ліжко не застеленим.
Я зазирнула під ліжко.
А там здоровенна червона пляма.
Було видно, що ліжко переставляли,
щоб приховати цю пляму.
Вм'ятини на килимі вказували на те,
що ліжко переставили.
Я вирішила зазирнути під простирадло,
а там я побачила...
кров.
Також у матраці був отвір.
Я обійшов кімнату
і побачив отвір у лівому нижньому куті дверей до комірки.
Я солдат, і я знав, що це отвір від кулі.
Я зрозумів, що тут трапилось щось погане.
Я сказав всім вийти з кімнати.
Ми поїхали до поліції Мелвіндейла та подали заяву про зникнення Девіда.
Ми шукали, обдзвонювали лікарні. Я дзвонила в морги.
Поліція Мічигану веде розслідування
та шукає докази недалеко від Аутер-Драйв та Аллен-Роуд.
Поліція Мелвіндейла опечатала квартиру.
Вони залучили трактор,
щоб перерити смітники.
Перевіряли мішки зі сміттям.
А ми в цей час
просто чекали, доки хтось нам скаже, чи він не знайшовся.
Я розмістила оголошення у фейсбуці:
«Якщо ви бачили Девіда, будь ласка, повідомте мені».
Коли Девід Картер не з'явився на роботу,
родина почала бити на сполох.
Родина сподівається отримати будь-яку інформацію
від хоча б кого-небудь...
У вівторок увечері,
після того, як ми знайшли пляму під ліжком та отвір у стіні,
я подзвонила Теммі та сказала:
«Я запитую тебе востаннє. Де мій брат?»
А вона мені: «Тейша, я не розумію, про що ти.
Я не бачила його з минулої неділі».
Коли я сказала їй, що він зник, вона зовсім не проявила занепокоєння.
Я сказала: «Якщо я дізнаюся, що ти щось зробила з моїм братом
і не договорюєш мені, у тебе будуть великі проблеми».
Теммі була на роботі.
Для неї це був звичайний будній день.
Вона публікувала фотографії в соцмережах.
Вона жила, наче й не було нічого.
Мені було так дивно бачити,
що людина, яка пів року кожен божий день була з Девідом,
навіть не пішла з роботи, щоб допомогти нам шукати його.
Її й близько не було. Ти ж його дівчина.
Але чомусь всі хвилюються, окрім тебе.
1 ЖОВТНЯ 2018 РОКУ НАСТУПНИЙ ДЕНЬ ПІСЛЯ ОГОЛОШЕННЯ В РОЗШУК
Працівник Міністерства транспорту виявив спальний мішок коло дороги...
Патологоанатом округу Хенкок
зробив висновок про вбивство.
Є підозри, що останки жертви знаходилася коло дороги декілька днів.
Слідчі перевіряють заяви про зникнення.
Косарі з Міністерства транспорту Огайо,
що займалися викосом узбіччя вздовж шосе,
знайшли спальний мішок, що лежав у траві
просто серед кювету біля траси.
Всередині цього спального мішка
була відрубана нижня частина людського тіла.
Там були лише нижня частина тулуба й ноги.
Людина у мішку виявилась чоловіком.
Він був темношкірим або змішаної раси.
Довжина ніг складала 91 сантиметр.
Це був високий чоловік.
Під час розтину
ми виявили дуже характерне татуювання на верхній частині ноги.
Це було зображення пітбуля з червоними очима.
Непоширене татуювання.
Ми відправили знімки до поліції Мелвіндейла,
а у них в той час була заява про зникнення людини.
3 ЖОВТНЯ 2018 РОКУ НАСТУПНИЙ ДЕНЬ ПІСЛЯ ОГОЛОШЕННЯ В РОЗШУК
Начальник поліції Мелвіндейла запросив мене до дільниці.
Сказав, у нього є декілька питань.
Він хотів запитати з приводу певного татуювання.
Я сказав йому, що у Девіда було татуювання на нозі.
Я запитав начальника поліції:
«Ви знайшли його?» Він сказав: «Так».
ЕЛТОН ТА ДЕВІД КАРТЕР
Я солдат.
Для мене смерть – частина життя.
Неминуча частина життя.
Але я й уявити не міг, що вона забере члена родини таким чином.
Це важко.
Дуже важко.
Я відвіз містера Картера до поліцейського відділу.
Я цього не забуду.
Просто шквал емоцій.
Коли я їхав з поліцейського відділу,
я дуже боявся подивитися Тейші в очі.
КАРТЕР
Коли мій чоловік повернувся, я все зрозуміла по його очах.
По виразу обличчя все було ясно.
Він просто обійняв мене і сказав: «Крихітко, його більше немає».
У мене не було слів.
Ніби хтось вдарив по ребрах.
Найбільше я переймався за його матір.
Все, що я пережив у житті, неможливо було порівняти з тим,
наскільки складно мені було сказати їй, що це був наш син.
Це зломило її.
Життя немов витекло з неї.
Все, що я міг зробити...
це міцно обійняти її.
Все, що я міг зробити.
Я спитав дядька: «Що сталося?»
Він не казав, але я хотів знати.
«Що саме сталося?»
Це мій тато, я мав знати.
І він сказав...
«Так, твого батька знайшли, але
його знайшли по шматках. Тіло розрізали на шматки».
Я просто відійшов у сторону. Не хотілося нікого бачити.
Я скрутився коло машини, сів на землю
та просто плакав.
Повний злості та розпачу.
Тато був для мене людиною, на яку я рівнявся з самого народження.
Я просто заціпеніла.
Як подруга та сестра...
я прагнула в усьому розібратися.
Хто зробив це з тобою?
Все вказувало на Теммі,
тому що вона була останньою, хто його бачив.
Мені стало ясно,
що все сходиться на Теммі.
Вона знає, що сталося.
Декілька тижнів до того, як Девіда вбили, він запросив мою кузину
піти до кінотеатру.
Вони поїхали до кінотеатру. Моя кузина була за кермом.
Коли вони повернулися, всі чотири колеса на машині Девіда були спущені.
Девід був шокований,
але я думаю, що вже тоді він знав,
що це зробила Теммі.
Мабуть, її розгнівало те, що він запросив мою кузину,
замість того, щоб запросити її.
Хто таке робить?
Розгнівана жінка – що тут сказати?
Я подумав: «Вона розгнівалася. Значить, такий у неї характер».
Людина, охоплена ревнощами,
а також сповнена егоїзму
здатна на все що завгодно.
28 ЛИСТОПАДА 2018 РОКУ ТРИ ДНІ ДО ВИЯВЛЕННЯ ОСТАНКІВ ДЕВІДА
За день до зникнення Девіда, у п'ятницю,
ми всією родиною прийшли на гру Ді Джея.
Це був останній раз, коли я бачила Девіда.
Його сестра бачила його востаннє.
Його син бачив його востаннє.
Коли ми з чоловіком приїхали, Девід та Теммі вже були на стадіоні.
Девід дивився гру.
Так тримати! Гарний удар!
Девід встигав і пожартувати,
і повикрикувати щось з трибуни, слідкуючи за грою.
Ми кидалися попкорном, і нам усім було дуже весело.
Хоч Девід та Теммі прийшли на гру разом,
всю гру вони були порізно.
Я спитала брата: «Все гаразд? Чому вона не з нами?»
А він мені: «Не переймайся за неї».
Я вирішила, що вони просто посварилися.
В якийсь момент я просто озирнулася навколо,
а Теммі просто виїдала мене очима.
Дивилася прямо мені в очі.
Мені здалося, що в той вечір я бачила диявола.
Я не можу викинути це з голови та досі бачу вираз її обличчя,
Гадаю, мій брат Девід порав з Теммі.
Гадаю, що після всього, що в них було,
та футбольна гра для нього стала останньою краплею.
Гадаю, він сказав, що більше так не може,
і вона не витримала.
Вона не хотіла ділити Девіда ні з ким:
ані зі мною, ані з його сином або нашими батьками.
З ким би Девід не контактував, її це дратувало.
Але я б ніколи не подумала, що Теммі здатна на вбивство.
Ніколи.
Гадаю, він думав про те, як саме розірвати стосунки.
Він всіляко готувався до цього,
тому що вона була такою нав'язливою.
Вона відчувала, що він збирається піти, і це породило ці божевільні думки:
«Якщо ти не можеш бути моїм, то не дістанешся нікому».
Я просила поліцію допитати Теммі,
але вони не розголошували жодної інформації з приводу слідства
та його прогресу.
5 ЖОВТНЯ 2018 РОКУ ЧОТИРИ ДНІ ПІСЛЯ ВИЯВЛЕННЯ ОСТАНКІВ ДЕВІДА
Через декілька днів після того, як ми отримали звістку про Девіда,
у мого племінника була футбольна гра.
Тренер запропонував залишити футбол на деякий час.
Я сказав, що не збираюся зупинятися.
Мій батько не хотів би цього.
Коли прийшов день гри, це було неймовірно.
Всі уболівали за мене.
Родина, друзі. Всі сиділи на трибунах поруч один з одним.
Немов увесь стадіон перетворився на єдину родину.
Одного разу батько сказав мені:
«Щоб не сталося, ти маєш рухатися вперед».
Тому перед матчем я сказав собі,
що буду грати. Я гратиму для нього.
Це звучить безглуздо, але то був не я на полі.
Він ніби вселився в мене і виробляв всі ці викрутаси,
які я навіть не відкривав у собі.
ЛЮБЛЮ ТЕБЕ, ТАТО 39
КОМАНДА ДІ ДЖЕЯ ПЕРЕМОГЛА З РАХУНКОМ 64-0
Під час гри мені подзвонив батько
і сказав, що має мені щось розповісти.
А потім каже: «Її піймали. А я йому: «Кого піймали?»
«Вони заарештували Теммі».
Коли ми дізналися того вечора, що Теммі заарештували,
ми всі дуже зраділи.
Було стільки радості.
Ми не могли в це повірити. Слава богу, її спіймали.
Правосуддя взяло верх.
У всіх на очах сльози щастя.
Через кілька днів її відпустили.
Підозрювану, заарештовану в п'ятницю, сьогодні відпустили.
Цю інформацію підтвердили в поліції Мелвіндейла.
Розслідування продовжується.
Теммі Вільямс доставили до відділу та провели декілька допитувань.
Справа вимагала подальшого розслідування, тож її відпустили.
Щоб не підривати розслідування,
я не можу розголошувати багато інформації.
Все, що я можу сказати, –
на той момент їм бракувало доказів, щоб звинуватити її у вбивстві.
Коли її відпустили,
це було ударом в спину.
Вони не могли тримати її довше 72 годин.
Для того, щоб встановити причину смерті, вони мали знайти
інші частини тіла.
10 ЖОВТНЯ 2018 РОКУ ДВА ДНІ ПІСЛЯ ЗВІЛЬНЕННЯ ТЕММІ
Нова інформація з приводу вбивства батька в Мелвіндейлі.
Ще одну частину його залишків було знайдено вздовж 75 шосе.
Вони знайшли другу частину його останків вздовж того самого шосе,
де знайшли першу частину.
Вони направили другу частину до нас,
і на цей раз це була чорна спортивна сумка з червоними ручками.
В сумці ми знайшли
голову людини.
Голова була завернута у невеликий пакет з ручками.
Ручки одного з пакетів були зав'язані під його підборіддям.
16 ЖОВТНЯ 2018 РОКУ
ВІСІМ ДНІВ ПІСЛЯ ЗВІЛЬНЕННЯ ТЕММІ
Потім нам подзвонили втретє і сказали, що знайшли решту останків.
Вони були в різнокольоровій валізі,
розмальованій квітами.
У валізі була ковдра.
А в ковдрі була замотана решта останків.
Верхня частина тулуба, дві руки, дві долоні та всі пальці.
Тепер тіло можна зібрати до купи.
Ось тут він мав вогнепальне поранення в голову,
трохи нижче вуха, ближче до потилиці.
Куля пройшла наскрізь,
та вийшла через лобову кістку.
У нього було одне поранення.
Постріл був здійснений майже впритул.
Тепер у мене була причина смерті.
Не було жодних ознак опору,
ніяких ознак боротьби.
Жодних поранень або рубців на тілі.
Здоровий чоловік вагою в 90 кілограмів навіть не чинив опору?
Він не встиг відреагувати?
Можливо, він спав?
Або його якось знесилили?
Я не знаю.
ДОКСИЛАМІН 1.2 МГ
Що цікаво,
в його крові був виявлений доксиламін.
Він викликає сонливість.
Для нього смерть була миттєвою.
На мою думку, 29 вересня
мій брат ліг спати.
У Теммі був запасний ключ від квартири мого брата.
Я вважаю, що вона проникла у квартиру, поки мій брат спав.
І вона застрелила його.
LHU ДЕВІД КАРТЕР
Вона відправляла повідомлення з його телефону,
щоб складалося враження, наче це писав він.
Але це була вона.
Спочатку я вважала,
що ці повідомлення були від нього.
Не було причин думати, що це міг бути хтось інший.
Але коли я уважніше перечитала ці повідомлення,
вони були сформульовані не так,
як би висловився він.
Коли він помер,
людина, що скоїла цей злочин,
мала перед собою велику проблему.
«Як позбавитися тіла чоловіка, зростом метр дев'яносто три?
По сходах його не спустиш.
Сама лише нижня частина тіла важила 33 кілограми.
Мотив розчленувати тіло носив більш логістичний характер.
Він був розрізаний на частини.
Але не пилкою.
Розрізи, на мою думку,
були зроблені нічим іншим, як кухонним ножем.
Але знадобилося чимало часу.
Розчленування тіла таким інструментом на три окремі частини
потребує дуже багато часу.
Вона була здатна не тільки застрелити свого хлопця,
але ще й розрізати його тіло,
купити речі, у яких згодом знайшли його останки,
а потім розкидати їх вздовж 75 шосе...
та піти на роботу, наче нічого й не було.
Це говорить про те, що вона психопатка.
Ми все чекали звістки про те, що її схопили.
Наближався День пам'яті – 27 жовтня.
Попереду День подяки. Незабаром Різдво.
Лише в січні 2019 року
ми дізналися, що в жовтні 2018 Теммі виїхала з Мічигану.
Втікачка Вільямс ховається з жовтня.
Зі слів поліції, Тамера Вільямс вбила і розчленувала свого хлопця в Мелвіндейлі.
Тамера, якщо ти це бачиш, здайся поліції, дитя.
Далеко не втечеш.
Розшук набрав таких обертів, що долучилися навіть маршали США.
Маршали США назначають нам справи,
в котрих люди вчиняють дуже жахливі та серйозні злочини,
через що як правило переховуються.
Ми знаходимо їх та встановлюємо правосуддя.
Цей злочин мав просто жахливий характер.
Людину знайшли розрізаною на шматки.
Треба бути досить унікальною людиною, щоб це зробити.
Це продумане, прораховане, сплановане вбивство.
Теммі звинувачують у вбивстві,
розчленовуванні, фальсифікації доказів та незаконному володінні зброєю.
Ця жінка дуже небезпечна.
Зброю знайти не вдалося, тож вона не тільки небезпечна, а ще й озброєна.
Під час розслідування я знайшов багато інформації про Теммі Вільямс.
16 жовтня 2017 року її бачили в Анн-Арбор, штату Мічиган.
Ґрунтуючись на виписці по картці,
вона зняла готівку в кількох банкоматах.
Повечеряла.
Її зафіксувала камера відеоспостереження коло ресторану.
Після вечері вона розважливо замовила випити,
посиділа у закладі ще якийсь час.
Вона вийшла, спіймала рикшу,
та водій візка відвіз її назад до готелю.
Наступного ранку, 17 числа, вона прокинулася
та сіла на потяг на вокзалі Анн-Арбора.
Дісталася звідти до вокзалу Чикаго,
пересіла на потяг до Нью-Йорка
та заселилася до готелю під назвою «Нептун».
На цей момент Теммі вже ніхто не шукав.
Вона заселилася в готель,
використовуючи своє ім'я, своє водійське посвідчення,
переночувала там одну ніч,
та наступного ранку, 18 жовтня,
камери відеоспостереження зафіксували її, коли вона виходила з готелю.
Тоді її бачили востаннє.
Теммі Вільямс – темношкіра жінка, зріст 165 сантиметрів, приблизно 90 кг.
Зараз їй 42 роки.
На своїх сторінках в соцмережах
Теммі завжди була майстринею перевтілення.
Один день у неї довге волосся, інший – коротке.
Один день вона білявка, інший – брюнетка.
У неї можуть бути короткі косички, або вона може бути в перуці.
У неї була одна характерна ознака –
татуювання на все плече у вигляді букета троянд.
Воно у неї на пів руки: від ліктя до самого плеча.
Її можна буде впізнати по цьому букету.
Таке характерне татуювання складно не помітити, замаскувати або вивести.
Якщо, уявімо, вона переробила татуювання.
Це б означало, що якийсь тату-майстер
допоміг їй замаскувати ці троянди.
Теммі була турагентом, і якщо вона досі цим займається,
вона могла забронювати вам тур.
Вона може працювати в лікарні.
Можливо, вона брала у вас кров учора.
А як ми знаємо, крові вона не боїться.
Я вже давно не спілкувався з її родичами.
Але кожного разу вони кажуть: «Ми самі й гадки не маємо, де вона.
Ми з нею не спілкуємося».
Але я в це ані трохи не вірю.
Хтось допомагає їй з грошима,
а також забезпечує дах над головою, місце для проживання.
Вона не могла без сліду щезнути.
Всі люди, яких я допитував, в один голос казали:
«Вона була з тих дівчат, яким завжди потрібно мати хлопця».
І мене це лякає.
Лякає, що жінка, яка скоїла злочин, досі вигулює на свободі,
і вона може скривдити ще когось.
Я безліч разів думав про те,
що було б, якби того вечора я увійшов в кімнату тата.
Можливо, я мав увійти,
але, мабуть, добре, що я цього не зробив.
Внутрішній голос немов казав мені: «Не ходи туди».
Якби я тоді зайшов у кімнату тата, хтозна, що зі мною сталось би.
Маршали США залучають усі ресурси,
щоб спіймати цю втікачку.
Можливо, Теммі вже почала нові стосунки.
Можливо, її хлопцю загрожує небезпека.
Родина молодого батька досі сподіваються, що Тамеру знайдуть
та покарають.
ШКОЛА МІСТА РІВЕР-РУЖ
На похоронах мого сина Девіда
багато людей вшанували його промовою.
Це було дуже зворушливо.
В житті багато щасливих моментів, але іноді життя – повне лайно.
Так і є.
Багато людей розповідали про те, як познайомилися з ним,
а також висловлювали співчуття мені та моїй дружині Марі,
підходили, обіймали нас.
А Марі...
просто плакала всю церемонію.
Я нічого не міг вдіяти.
Намагався її втішити.
Теммі вбила не тільки мого брата. Вона ще й вбила мою мати.
У мами виявили рак
за шість днів до того, як Теммі вбила Девіда.
Вона була настільки вбита горем через вбивство Девіда,
що припинила курс хімієтерапії
та незабаром мама померла.
Ще не було і дня,
щоб я не думала і не згадувала про Девіда.
Я дивлюся на Ді Джея.
Він стільки всього вже спромігся в житті.
І кожного разу я думаю:
«Будь його батько живий, він би так ним пишався».
Зараз я в Мічиганському університеті, граю в футбол,
навчаюся за фахом управління бізнесом.
Я продовжую татову справу в виготовленні одягу.
У мене все непогано.
Але іноді в голову лізуть думки,
від яких просто хочеться лізти на стіни.
«От і все. В мене більше немає батька».
Якби я міг зустрітися з татом зараз,
я запитав би, чи пишається він мною.
Безперечно, сказав би, як сильно його люблю і як сильно сумую.
Смерть Девіда лишила темну діру в душі,
і ніхто та ніщо не здатні її заповнити.
Ти не помічаєш, наскільки багато світла людина може приносити у твоє життя,
аж доки її не стане.
Відтоді це темні часи.
Скільки років тобі...
Мені так бракує наших жартів, сміху.
Наших бесід, наших сперечань.
Я просто сумую за ним. Мені його дуже бракує.
Я вірю, що коли-небудь хто-небудь побачить Теммі,
і її спіймають.
Це не поверне Девіда,
але дасть йому можливість спочивати з миром.
ВИНАГОРОДА ЗА ІНФОРМАЦІЮ, ЯКА ДОПОМОЖЕ СХОПИТИ ТЕММІ ВІЛЬЯМС
СКЛАДАЄ $10,000.
ЯКЩО ВОЛОДІЄТЕ ІНФОРМАЦІЄЮ, ЗВЕРНІТЬСЯ ЗА КОНТАКТАМИ НА ЕКРАНІ
У НАСТУПНИХ СЕРІЯХ...
Я Баффало Джим,
і сьогодні п'ятниця, брате!
Хтось вирішив позбутися Баффало.
Це кімната, де мого батька знайшли мертвим.
Вони дочекалися, доки він втратить пильність.
Ми думаємо, його підставили.
Ніколи не знаєш, що буде далі.
Ви вірите у бігфута?
Ви вірите у НЛО?
Я була приголомшена.
Привіт, Джоше!
Вони кажуть: «Джош пішов до вбиральні
та не повернувся».
Як на мене, це безглуздя. Вони щось недоговорюють.
Думаю, у Джоша були таємниці, як і у всіх інших.
Хотілося б, щоб той, хто знав ці таємниці, зв'язався з нами.
Переклад субтитрів: Ярослав Юденко