סדרה תיעודית של NETFLIX -
מלאס וגאס, נבדה.
קבלו את מופע ההיאבקות של באפלו ג'ים.
הוא היה באפלו ג'ים והוא היה אור של שמחה וחיים.
לא משנה לאן היית הולך, "באפלו ג'ים!"
לאס וגאס ריוויו-ג'ורנל בחר בו
כדמות הכי צבעונית של לאס וגאס ב-2005.
הוא אפילו עלה על ראש העיר הנוכחי.
שלום ואהבה. -אנחנו מסוגלים.
מהלב. -תודה.
מהלב, חברים.
בסוף השבוע, האויב המוצהר של המאפיה, באפלו ג'ים בארייר,
נמצא מת בחדר במוטל מקומי.
לא נתגלו סימני אלימות ברורים,
אך הערב, חבריו וקרובי משפחתו של בארייר הביעו את חשדותיהם העזים.
המשפחה שלי, כולנו מאמינים שהוא נרצח.
למרות מה שהוא החשיב כאיומים מתמשכים על שלומו,
ג'ים בארייר סירב להיכנע.
חשבנו שמדובר בחיסול.
משהו שם לא היה בסדר.
אני יודעת שיש אנשים שרוצים להגיע לאמת ממש כמוני.
מגיע לנו שייעשה צדק עם אבא שלנו.
לאס וגאס, נבדה -
מוטל 6 -
ב-6 באפריל 2008 בשעה 11:30 בבוקר,
במוטל 6 בבולדר הייוויי,
החדרנית דופקת על דלת חדר 105
כדי לבדוק אם אפשר לנקות אותו.
כשהיא פותחת את הדלת, היא מבחינה בגבר ישן במיטה.
היא חוזרת ב-12:30 ורואה שהוא עדיין ישן.
ב-13:10 היא חוזרת ומוצאת אותו באותה תנוחה.
חדרנית נוספת מטלטלת אותו כדי לבדוק אם הוא ער,
ואז הן משערות שהוא מת.
בלשי הפשיעה האלימה נקראו לזירה בשעות אחר הצוהריים המוקדמות.
הגופה נמצאה מונחת על המיטה עם הפנים למעלה בחולצה פתוחה,
כרית מתחת לראשו,
ובמכנסיים מופשלות סביב הקרסוליים.
עירום מהמותן ומטה -
נמצא חומר אבקתי לבן על הזקן שלו ועל החולצה שלו.
הנסיבות שבהן נמצאה הגופה היו קצת חשודות
צילום ראיות -
כי לא היה סימן ברור מדוע הוא מת.
בשלב מסוים זיהו אותו כג'יימס בארייר,
הידוע בכינויו באפלו ג'ים.
אני באפלו ג'ים, וזהו עוד יום שישי בערב, אחי,
כאן בעיר וגאס!
בארייר היה טיפוס לאס-וגאסי אמיתי,
מתאבק מקצועי, מכונאי רכב, מועמד פוליטי...
בבקשה, אדוני. -היי, באפלו ג'ים בארייר.
בארייר בנה באפלו ענק נע ופולט עשן מעיסת נייר.
חשבתי שתושבי לאס וגאס יאהבו את זה.
אבא שלי, באפלו ג'ים בארייר, אהב את לאס וגאס.
את האורות הבוהקים,
את ההתרגשות, המופעים, המסעדות.
והוא היה אדם גדול מהחיים.
הוא האיר את החדר כשנכנס אליו.
טיפוס.
אביו היה אינדיאני משבט הצ'ירוקי.
הוא לימד אותנו על הרקע שלנו
ג'ריקה, בת 5 -
ותמיד היה אומר לנו
שצריך לזכור את אבות אבותיך ואת השושלת שלך.
שזה חשוב.
ילדותו לא הייתה קלה.
הוא התחיל לעבוד בתחנת דלק בגיל 15
בזמן שאחיו הגדול החליף שמן מנוע.
הוא ישן על רצפת תחנת הדלק,
ואחיו הגדול לימד אותו את הדברים הבסיסיים.
הוא התחיל לעבוד כמכונאי רכב מהטנדר שלו.
ובסופו של דבר התקדם למקום שאליו שאף להגיע,
והפך לבעלים של מוסך משלו, שאותו התחיל לנהל בסוף שנות ה-70.
"אוטו אנד מארין", איך אפשר לעזור?
הוא תיקן הרבה מכוניות מדהימות.
אני יודעת שהוא פעם תיקן מכונית לוויין ניוטון ולרוברט גולה.
אני יודעת על מפורסמים אפילו במדינות אחרות שהביאו את המכוניות שלהם למוסך שלו.
הוא היה אדם מאוד אכפתי וחרוץ.
הוא תמיד דאג לפרנס את משפחתנו.
היינו ארבעה ילדים.
יש לי אחות גדולה בשם ג'סיקה,
ואחות בשם אליס.
וזו אחותנו הקטנה ג'ריקה.
אימא שלי הייתה מאוהבת באבא שלי. ועדיין אוהבת אותו.
אבל בשנת 2000 אימא עזבה את אבא שלי,
ועברנו לסיאטל, וושינגטון, כי לאימא שלי יש אחות שם.
בסופו של דבר, ג'ריקה עברה לגור עם אבא שלי,
והוא התייחס לג'ריקה כמו אל מלכה.
הם הלכו יחד לכל מקום.
הם היו פשוט בלתי נפרדים.
כל יום היה יום מרגש. משהו חדש.
הוא היה ממש כיפי. הוא הכניס התרגשות לכל דבר.
והוא תמיד אהב היאבקות.
והוא מרים אותו!
וואו, בנאדם!
אלוף העולם החדש במשקל כבד,
ג'וני "הפסיכי" פיין!
באפלו רצה לנהל בית ספר וחברת היאבקות משלו.
אני כאן הערב בבית הספר להיאבקות מקצועית של באפלו ג'ים.
הוא קרא לזה "פדרציית ההיאבקות של באפלו".
בי-דאבליו-אף -
והינה יוצא הגבוה, התאום!
קדימה!
היה לו סגנון קשוח!
טבעת על כל אצבע.
זה יום שישי בערב!
הוא היה לובש אפוד מגן כזה שהיה עשוי מקליעים.
זה באפלו ג'ים!
כולם רצו להיות במחיצתו של באפלו.
אנחנו בדרך לפסגה, באפלו!
באפלו... היה מגניב להיות איתו, והיה בינינו קליק.
מייד נהיינו חברים טובים.
הוא מרים אותו ומטיח ברצפה!
התוכנית שלו שודרה בטלוויזיה בכבלים בשעות הלילה המאוחרות.
והיו לו המון חסידים. זה היה נורא קאמפי.
עוד ערב שישי מגיע. מופע ההיאבקות של באפלו ג'ים!
אני כאן עם באפלו הקטנה!
החלטתי שאשתתף בתוכנית ההיאבקות שלו פעם אחת.
תתפסי אותו, באף!
השם באף הקטנה צץ כי הייתי העוזרת שלו.
אהבתי! ממש.
היה כיף.
כלומר, הוא ידע להרים הופעה.
אי אפשר לדעת מה עומד לקרות.
זה נמשך שש שנים בערך.
היינו רק הוא ואני.
אנחנו עומדים מול בית המשפחה שלי.
זה הבית שגרנו בו. בית החלומות של אבא שלי.
הוא אהב את המקום.
הוא הביט אל ההר
וראה בו צ'יף אינדיאני בהר, ואמר, "זה יהיה ההר שלי".
וכשאני פה שוב עכשיו... זה לא אותו דבר.
זה לא אותו הדבר בלעדיו.
19:20, 5 באפריל 2008 -
בלילה ההוא אבא שלי אמר
שהוא הולך להיפגש עם חבר לארוחת ערב.
הוא אמר, "אחזור הביתה עד חצות".
בערך ב-21:30 שלחתי לו הודעה,
אבל הוא לא ענה.
התקשרתי אליו מאוחר יותר באותו ערב,
והוא לא ענה.
ניסיתי להתקשר לאבא שלי שוב בבוקר,
והוא לא ענה.
זה ממש הדאיג אותי.
אבא לא עונה לטלפון. מה קורה פה?
בערך ב-14:00 הייתי עם אחותי אליס,
וקיבלתי שיחת טלפון משוטרת שאמרה
שהיא מתקשרת בנוגע לאבא שלי.
היא אמרה, "אני צריכה לדבר עם אדם מבוגר".
הייתי אז רק בת 15.
אליס הייתה בת 20.
אז הלכתי וחיפשתי בטירוף את אליס.
הגברתי את עוצמת הקול בטלפון כדי שאוכל לשמוע את השיחה.
אליס קיבלה את השיחה ושמעתי את השוטרת בטלפון אומרת,
"אבא שלך מת,
"ואנחנו צריכים שתבואי למוטל 6 בבולדר הייוויי
"כדי לזהות את הגופה."
כל הדרך למוטל 6
פשוט בכינו ללא שליטה, ואליס נסעה 160 קמ"ש על הכביש המהיר.
ניסינו להגיע לשם כמה שיותר מהר.
כשהגענו לחזית המוטל,
ניגש אלינו שוטר
והזמין אותנו לחדר המוטל
כדי לזהות את הגופה של אבי.
זה החדר שבו מצאו את אבא שלי מת.
הוא שכב כאן על האלונקה כשנכנסנו לחדר.
הוא היה...
בתוך שק גופות, ופתחו את הרוכסן של השק.
אותו רגע...
כל כך כואב להיזכר בו ולחשוב עליו.
מצאו אותו שוכב על המיטה כאן.
לא יכולנו להאמין
שאבא שלנו שוכב מת מולנו במוטל.
ממש קשה לי לראות את החדר הזה.
צילומי ראיות -
זה היה המקום האחרון שבו ראיתי אותו לפני ההלוויה,
וחיבקתי אותו.
הפעם האחרונה שנגעתי בו הייתה בחדר הזה.
והוא היה כל כך קר.
אני רק זוכרת שהמשטרה הייתה צריכה לבקש ממני להרפות
כי היו צריכים לקחת את הגופה שלו.
לא רציתי לעזוב אותו.
המשטרה לא סיפקה לנו מידע ופרטים על האופן שבו הוא נמצא
או מה קרה לאבא שלי.
המשטרה נתנה לאחותי אליס ולי מעטפה עם מפתחות המכונית, הארנק,
הטלפון הנייד שלו והקבלה של המוטל.
הרכוש של בארייר נמסר לבתו הבכורה -
מייד הוצאתי את הטלפון
וחשבתי לבדוק את היסטוריית השיחות
כדי לראות מי האדם האחרון שדיבר איתו.
הייתה הודעה.
אז הקשבתי לתא הקולי שלו
כדי לגלות מי השאיר את ההודעה.
ייתכן שהאדם הזה הוא האחרון שדיבר איתו.
בהודעה אישה אמרה, "היי, באפלו, זאת ליסה. הכול בסדר?"
היא אמרה את זה בטון מודאג.
אז התקשרתי למספר, והאישה ענתה ואמרתי לה,
"האם את ליסה?"
והיא לא ענתה.
אמרתי, "את מכירה את באפלו ג'ים?"
והיא אמרה, "אני לא מכירה את באפלו ג'ים", וניתקה.
האישה שדיברה בתא הקולי
הייתה אותה אישה שענתה לי לטלפון.
למה היא השאירה הודעה קולית מודאגת לאבי?
אמרתי לאליס, "לא, היא יודעת משהו!
"היא יודעת משהו. היא משקרת. איך ייתכן שלא הכירה את אבא שלנו?
"יש כאן היסטוריית שיחות. היא השאירה הודעה קולית."
הייתי בקליפורניה בחופשה
וקיבלתי שיחת טלפון מאחותי אליס.
היא אמרה, "ג'ניפר, מצאו את אבא מת. בדיוק זיהיתי את הגופה".
הייתי בהלם. פשוט לא ידעתי מה לומר.
זה היה מוזר כי באפלו לא התקשר אליי כמה ימים.
ואז הטלפון צלצל.
כתוב "באפלו ג'ים".
וכשעניתי, זאת הייתה הבת שלו. היא אמרה...
"ג'וני, אבא איננו."
ממצב של נוכחות מתמדת בחיים שלך...
הכול השתנה, הכול נגמר.
בום! על המקום.
מחוז קלארק, נבדה, משרד הפתולוג -
בבוקר ה-7 באפריל 2008,
מוניתי לטפל בנתיחה שלאחר המוות של מר בארייר.
בכל פעם שמישהו נמצא מת בחדר מלון,
זה קורה מחוץ לסביבתו הרגילה.
אם נהיה שמרניים, כפי שאני הייתי,
נתייחס לזה כרצח עד שיוכח אחרת.
אצל מר בארייר לא ניכרה טראומה חיצונית משמעותית.
לא ירו בו. הוא לא נדקר. הוא לא הוכה. הוא לא נחנק.
היה חומר אבקתי לבן על אפו ועל זקנו.
היו מספר סמים שבדקתי, שבחנתי,
בנוסף לסמים הרגילים.
הממצא החיובי היחיד היה קוקאין.
הכמות הקטלנית המינימלית לקוקאין
היא 200-100 ננוגרם למיליליטר.
הרמה בדמו של מר בארייר הייתה כ-250.
למר בארייר היה מחלת לב קשה,
וסיבת המוות שלו הייתה שילוב של מחלת לב וקוקאין.
הערכתי ששעת המוות הייתה בין 19:00 ל-21:00 ב-5 באפריל 2008.
ברגע שקיבלנו את המידע מדוח הטוקסיקולוגיה,
הייתי בהלם.
לא האמנו
כי מעולם לא ראיתי אותו משתמש בסמים
או שותה אלכוהול, או משתולל.
באפלו אהב לצאת וליהנות.
אבל הוא מעולם לא השתמש בסמים לידי.
יש לי זיכרון מבאפלו שאומר, "אני אוכל בריא,
"ואני במצב הכי טוב שהייתי בו בחיי."
אבא סיפר לי שבשנות ה-80
הוא השתמש מדי פעם בקוקאין.
הוא לא התגאה בזה,
אבל בכל 24 השנים שבהן הכרתי את אבא שלי,
מעולם לא ראיתי אותו משתמש בסם כלשהו.
אם זה נכון שנתגלה בגופו קוקאין והוא עשה את זה לעצמו,
אהיה מופתע מאוד.
זה היה לגמרי לא אופייני
לבאפלו כפי שאני הכרתי אותו
כי לבאפלו הייתה בעיית קוקאין בצעירותו
והיה גאה שהצליח להתגבר עליה.
כשהלכנו לזהות את הגופה שלו,
לא היו ראיות לקוקאין בחדר המוטל בכלל.
מאיפה הגיע הקוקאין הזה, ולמה הוא לא נראה בזירה?
האבקה הלבנה שנמצאה על הזקן והשפם שלו,
אנחנו לא יודעים אם זה באמת היה קוקאין.
הם לא יודעים אם זה היה קוקאין טהור, או תערובת קוקאין.
לא יודעים מה זה, רק אמרו שזו אבקה לבנה.
האם מישהו בדק את הקוקאין שהיה על האף,
על החולצה, או על הזקן שלו כדי לדעת מה הריכוז שלו?
לא.
אנחנו יושבים ליד שולחן האוכל,
והאחיות שלי הסתכלו עליי ואמרו "ג'ניפר, מישהו חיסל אותו.
"מה נעשה? האם נעשה משהו?"
משהו שם לא היה בסדר.
היה שם רצח.
בלילה שבו אבא שלי מת,
אנחנו יודעים שהוא קיבל הודעה קולית מאישה בשם ליסה.
ואמרתי למשטרה, "בבקשה תחקרו את האישה הזאת".
הבלשים בשלב מסוים איתרו
משטרת לאס וגאס -
בחורה צעירה שהייתה בחדר עם מר בארייר בליל מותו.
היא אמרה להם
תצהיר מרצון -
שהייתה לה מערכת יחסים ארוכה עם מר בארייר.
התיידדתי איתו, הוא עזר לי -
היא אמרה שהיא התקשרה למר בארייר
והעלתה חבר לשיחה, גבר נוסף,
שרצה לשוחח איתו על מכירת אופנוע.
ידיד שלי רצה למכור אופנוע -
לפי התצהיר שלה,
הסיבה שבגללה התקשרה אליו
היה ידיד שלה מאריזונה,
שהיה צריך כסף ורצה למכור את האופנוע שלו.
עם זאת, לא הזכירו שוב את האדם הזה.
אבא שלי איכשהו יצא מהבית. החליט לצאת וללכת לפגוש אותה.
ליסה אמרה שהיא ובאפלו ג'ים
הסכימו להיפגש בתחנת הדלק בשדרות צ'רלסטון,
ואז הם נסעו למוטל 6 בבולדר הייוויי.
הבחורה הצעירה אמרה שמר בארייר החנה רולס רויס
מאחורי מוטל 6.
בשעה 20:22 באפלו ג'ים נצפה בלובי של מוטל 6
מקבל כרטיס מפתח לחדר 105.
וכעבור כ-30 שניות,
באפלו נראה מדשדש לאט מאוד מול משרד המוטל.
ומאחוריו צללית אישה נמוכה.
היא הולכת כשלושה-ארבעה צעדים אחריו.
זאת הייתה ליסה.
ליסה אומרת שמרגע שנכנסו לחדר 105,
הם השתעשעו בפנטזיות מיניות.
הבחורה הצעירה אמרה שמר בארייר השתמש בהרבה קוקאין
והתנהג בצורה פאראנואידית.
היא ניסתה להרגיע אותו ואמרה לו שהוא צריך לשתות מים.
היא אומרת שמר בארייר נשכב על המיטה,
והתחילו לו עוויתות.
הוא תופס את החזה בשתי הידיים, היא אומרת, כמו התקף קל.
היא עוזבת את באפלו ג'ים בחדר המוטל.
ליסה אמרה שהיא לקחה מונית חזרה לתחנת שברון, שם השאירה את המכונית שלה.
בשעה 21:30 היא משאירה הודעה בטלפון הנייד של באפלו ג'ים,
ושואלת אם הוא בסדר, אבל הוא לא ענה לה.
היא ציינה שהיא הכירה אותו שנים.
אז אם הכרת מישהו שנים רבות,
למה לא התקשרת למשטרה אם יש לו התקף?
בנוסף, אני עדיין תוהה לגבי הבחור שהיה איתה
ושרצה למכור את האופנוע.
איפה היה הבחור הזה?
הוא מעולם לא תוחקר.
איפה האופנוע?
ועוד משהו. אבא שלי עשה צ'ק אין למוטל בשעה 20:22.
עם זאת, אל החדר שלו נכנסו שבע דקות לפני שהוא הגיע לשם
באמצעות מפתח אורחים.
היה רישום של שימוש במפתח, כלומר מישהו נכנס לחדר
זמן קצר לפני שבאפלו נכנס אליו.
זה היה מאוחר בערב. יכול להיות שזו הייתה חדרנית?
סביר להניח שלא.
החדרניות בדרך כלל עובדות אחר הצוהריים.
בנוסף, בדוח המפתחות,
מזהים באיזה מפתח משתמשים.
כלומר, אם זה מפתח של מנהל, או מפתח של חדרניות.
היה כתוב שם שזה מפתח של אורח.
כלומר, מישהו היה בחדר וחיכה שהוא ייכנס.
אנחנו פשוט בהלם שלא חקרו ולא בדקו את זה
כרצח אפשרי, וזה מטריד אותנו.
20:15: כניסה לחדר 105, 20:22: באפלו ג'ים נכנס, 7 דקות הפרש -
כשאבי נמצא מת על מיטה במוטל 6,
היה בארנק שלו שטר של דולר אחד מקופל.
הוא מעולם לא קיפל כסף בארנק.
היה ידוע שאבא שלי מסתובב עם סכומי כסף גדולים.
למה אבא שלי נשאר עם שטר של דולר?
שמעתי שזה סימן ידוע לחיסול של המאפיה.
המסר מאחורי הדולר שנשאר בארנק היה מסר של
"היי, תפסנו אותך. חוסלת. אכלת אותה".
חברו הוותיק של בארייר, חבר המועצה לשעבר סטיב מילר,
חושד שמדובר ברצח
ואומר שבארייר קיבל איומים על חייו בימים האחרונים.
לפני מותו,
אבי קיבל מספר איומים על חייו,
והם הגיעו בצורות שונות.
הפעם הראשונה ששמתי לב שאבי קיבל
מכתבי איום ושיחות איום
הייתה שנתיים לפני מותו.
הוא קיבל שיחות טלפון...
למשרד שלו ממספרים לא מזוהים,
עם גבר שצורח לתוך הטלפון,
"אני הולך להרוג אותך!"
אמרתי לו, "אבא, אלוהים אדירים! אתה מקבל איומים. אתה לא מודאג?"
הוא ענה לי, "לא, אני פשוט צוחק על זה.
"אני רק צריך להיזהר.
"לשים לב".
הוא אמר, "אני לא מתכוון להתקפל ולא אתן לאף אחד לקחת ממני שום דבר".
סביר להניח שאבי קיבל את האיומים על חייו בגלל הסכסוך הממושך
בין העסק השכן, "קרייזי הורס טו", לאבי.
"קרייזי הורס טו" היה מועדון לגברים.
הוא היה ממש ליד המוסך של באפלו.
בסופו של דבר, זה היה המועדון הכי מצליח שהעיר יכלה לדמיין.
הוא היה בבעלות אדם בשם ריק ריזולו.
לריק ריזולו יצא שם ברחבי לאס וגאס
של אדם שמתנהג לא יפה אל אנשים שמתנגדים לו.
היו שמועות על מעורבות המאפיה ב"קרייזי הורס".
האם חלק מזה הוכח? כן.
הסכסוך התחיל בערך ב-1998
כשבאפלו לא הסכים לוותר על השטח שלו
לטובת הרחבת "קרייזי הורס טו",
וזה הלך והסלים.
הם רוצים להעביר אותי,
ויש לי ארבעה ילדים להאכיל, אז לא נראה לי.
זה כנראה היה שווה מיליון וחצי דולר להעביר אותו משם,
אבל לא הציעו לו כלום.
באפלו אומר, "למה לי לעבור?
"אם לא תשלמו לי, אני נשאר."
ואז צצו הבעיות, מרגע זה ואילך.
יש לו מוסך "אוטו מארין",
וכמו אצל כל מוסכניק אחר, אנשים משאירים אצלו את המכונית שלהם בלילה.
היו הרבה מקרי ונדליזם במוסך.
אבא שלי היה עוזב בערב. למוחרת הוא היה מגיע למוסך,
ורואה שחיבלו במכוניות...
ניקבו צמיגים.
אבא היה עלול לאבד את העסק.
זה היה קרב מתמשך.
אבא שלי נאלץ לשלם מכיסו כדי לתקן את הנזקים שנגרמו.
מכונאי הרכב ג'ים בארייר אומר
שמועדון החשפנות הביא רק צרות לשכונה.
הם מציבים שלטי חניה מזויפים לכבאיות,
ומפעילים את פקחי העירייה לקנוס רק את הלקוחות שלי.
במהלך השנים יצא למועדון שם של מקום אלים.
דיברו הרבה על סדרנים שהרביצו לחלק מהלקוחות.
אחד הקורבנות לכאורה הוא האיש הזה, קירק הנרי, תייר מקנזס,
שסיפר ששברו לו את הצוואר
אחרי לילה של לאפ דאנס ושתייה ב"קרייזי הורס".
היו המון דיווחים לכאורה,
רבים מהם מתועדים ואכן התרחשו.
זה הגיע למצב
שבו לבאפלו נגרם נזק עצום.
זה הצטבר לסכומים של מאות אלפי דולרים.
אז לנוכח כל ההכנסות שאבדו, השיבושים לעסק שלו
והמצוקה הרגשית המכוונת שנגרמה לבאפלו,
הגשתי תביעה בשם באפלו על סך מיליון דולר בעניין זה
כדי לנסות להקל עליו.
חקירת מועדון חשפנות מהולל -
בזמן שהתביעה התקדמה,
התברר שבסביבות 1995,
האף-בי-איי אכן חקרו את מועדון "קרייזי הורס",
לפני שבאפלו התחיל במאבק שלו מולם.
סיפחו אותי לתוכנית הפשע המאורגן של האף-בי-איי.
ובשנות ה-80, ה-90 ובתחילת שנות ה-2000,
המאפיה הייתה מעורבת בניהול מועדוני החשפנות השונים בעיר.
מועדוני חשפנות מרוויחים יותר כסף למטר מרובע מקזינו.
לרוב מדובר בכסף מזומן. איש לא שילם מיסים על הכסף הזה.
אחד המקומות בלאס וגאס שבהם אפשר היה למצוא ייצוג
של כל אחת ממשפחות המאפיה בארה"ב
היה ה"קרייזי הורס טו".
והמוסך של באפלו ג'ים היה השכן ממול.
אז ניהלנו חקירה מתמשכת כי הם, במועדון,
היו מעורבים בהעלמות מס, בסחיטה,
ועוד כהנה וכהנה פעילויות בלתי חוקיות.
רבים מהעובדים של "קרייזי הורס" נחקרו על ידי האף-בי-איי.
הבעלים של המועדון, ריק ריזולו,
מודה בגלוי שהוא מעסיק אנשים בעלי רקע פלילי,
אבל הכחיש שביצע עבירה פלילית במועדון.
במהלך אותה תקופה, באפלו סיפק לאף-בי-איי מידע
על מה שקורה ב"קרייזי הורס".
באפלו ג'ים שלח לנו ארגזים עם ראיות,
בדרך כלל על בסיס שבועי,
במשך כשנתיים.
הוא נהג לכתוב את מה שאנשים סיפרו לו ושלח את זה אלינו.
זה עזר לנו מאוד.
ב-20 בפברואר 2003,
הוצאנו צו חיפוש ל"קרייזי הורס".
אף-בי-איי -
היו לנו שני צוותים מיוחדים,
וכ-80 או 100 סוכנים.
זה נמשך הרבה זמן.
היו הרבה בעיות
מאז ש"קרייזי הורס" עבר הנה.
אחרי כל השנים האלה, הם סוף סוף תופסים את הבחור.
בסביבות 2006,
השיגו עסקת טיעון
לפיה ריק ריזולו יואשם בהעלמות מס.
ואז, בתחילת 2007,
ריק ריזולו נידון לשנה ויום.
אבא שלי חש הקלה שריזולו נכנס לכלא,
בהתחשב בכך שריזולו גרם לו ולמשפחה שלי צרות גדולות.
הוא תמיד הרגיע אותי שהכול יהיה בסדר,
שתמיד אהיה מוגנת ושתמיד אהיה בריאה ושלמה.
האף-בי-איי רוצים את ריזולו שוב בכלא -
לרוע המזל, ריק ריזולו ריצה רק עשרה חודשים ושוחרר על התנהגות טובה.
הוא השתחרר במרץ 2008
ועבר למעצר בית.
ימים ספורים לפני מותו המסתורי של באפלו ג'ים בחדר במוטל,
יריבו משכבר הימים, בעל המועדון הנכלולי ריק ריזולו,
שוחרר מהכלא הפדרלי.
מעצר הבית של ריק ריזולו נמשך שבוע בלבד, עד 4 באפריל 2008.
באפלו מת ב-5 באפריל.
ריזולו יוצא מהכלא ובאפלו מת למוחרת.
מה הקטע, לעזאזל? משהו קרה פה.
עוד צירוף מקרים מוזר.
אמרו לי שליסה, האישה מהחדר במוטל,
היא חשפנית ועבדה ב"קרייזי הורס טו" במשך הרבה שנים.
אם היא עבדה ב"קרייזי הורס", היא אמורה להכיר את ריק ריזולו.
ובאפלו מת באותו לילה עם ליסה במוטל.
זה גורם לי להאמין שהיא הייתה חלק מהתוכנית
לחסל את אבא שלי.
היה עוד משהו שהטריד אותי
והביא אותי לחשוב שמשהו לא בסדר.
אחרי שהתקשרו מהמשטרה ואמרו שאבא נמצא מת,
אחותי ואני נסענו סביב כל הבניין הזה
וחיפשנו את הרכב של אבא,
ולא מצאנו אותו בשום מקום.
הרולס-רויס שלו הייתה הרכוש היקר ביותר לליבו.
אז שאלנו את השוטר, "איפה המכונית?"
והשוטר ענה, "אנחנו לא יודעים איפה המכונית".
רואים שזה מגרש חנייה קטן מאוד.
אי אפשר לפספס רולס-רויס בשום מקום בחניון הזה.
אין פינות חבויות בשום מקום.
איפה היא?
ב-6 באפריל 2008, ביום שבו מצאו את הגופה,
המשטרה שחררה את חדר 105 בחזרה לידי הנהלת מוטל 6.
ואז, בשעה 17:30,
הרולס-רויס של מר בארייר נמצאה בחניון של מוטל 6,
אחרי שהשוטרים לא הצליחו למצוא אותה.
אליס קיבלה שיחה מסמל במשטרת לאס וגאס.
ואמרו שהמכונית שם.
היא אמרה ,"מה זאת אומרת המכונית שם? היא לא הייתה שם". המכונית שם.
היה כזה בלבול בקשר לזה.
המשטרה דיווחה על רכב נעדר,
ואז המכונית צצה כעבור כמה שעות.
אני לא יודע מה קרה לרכב.
אולי לא הבחינו בו קודם.
אולי למישהו הייתה גישה לרכב.
המשטרה ערכה חיפוש במכוניתו של בארייר.
בחיפוש לא נמצאו ראיות חשודות.
אין טביעות אצבע. אין שערות. שום דבר.
זה מוזר מאוד.
יש לא מעט דברים שפשוט...
אני חושב שאולי היה צריך לבחון את זה יותר לעומק.
עוד משהו שמצביע על חוסר עקביות גדול במקרה הזה
הוא שמוזכרים שני טלפונים בדוח המשטרה,
והם לא של אבא שלי.
טלפון נייד של מוטורולה -
זה היה הטלפון של אבא שלי.
הטלפון הזה לא מופיע בדוח המשטרה.
הטלפון שמוצג הוא כסוף.
רשמו אותו גם בדוח, אבל מעולם לא קיבלנו אותו.
גם לא ידוע לנו שלאבא שלנו היה טלפון כזה.
אז של מי הטלפון הזה? ולמה הוא היה בחדר שלו?
זו הכניסה הקדמית למועדון הלילה המפוקפק, "קרייזי הורס טו".
קרובי משפחתו של ג'ים בארייר משוכנעים שלבעל המועדון לשעבר
יש קשר כלשהו למה שקרה לבארייר.
דיברתי עם אבא שלי ביום חמישי לפני שהוא מת,
והוא אמר, "ריק ריזולו בדיוק השתחרר מהכלא".
אבא שלי אמר לי שאם הם ישימו עליו יד,
במיוחד אנשי "קרייזי הורס טו",
"הם יגרמו לזה להיראות כאילו מתי ממנת יתר של סמים עם נשים".
זו הייתה השיחה האחרונה שלי עם אבי.
בנוסף, אבי קיבל מכתב ביום מותו.
בזו הלשון, "מר בארייר,
פגישות התקיימו במקומות שונים ברחבי העיר על ידי ריק ריזולו.
"תיזהר. הוא זומם משהו.
"הוא מפעיל אנשים כדי להתקרב אליך.
"הוא דיבר על שימוש באישה כדי לקבל גישה לעסק שלך."
בסוף השבוע, גופתו של בארייר בן ה-55
נמצאה בחדר במוטל בבולדר הייוויי.
במשטרה אומרים שלא תתקיים חקירה רשמית.
תמיד אמורים לבדוק כל חשוד אפשרי.
אם זה נכון שהוא קיבל איומים אנונימיים
ושבוצעו מספר התנכלויות לעסק שלו
ואחר כך הוא נמצא מת,
יש מספיק סיבות לחקירה.
כשבאפלו מת,
התביעה נגד ריק ריזולו מתה יחד איתו.
אסור לאבד את העד המרכזי.
התיק היה חזק כשהוא עוד היה חי.
אם הוא לא בחיים, לתיק כבר אין על מה להתבסס.
אבא שלי הסתכסך עם אנשים חזקים מאוד,
ואני מאמינה שבגלל זה הוא נרצח.
התיאוריה שלי היא שהם הביאו אותו למצב פגיע.
אולי הם החדירו לו קוקאין בכפייה.
במקרה של מר בארייר,
אין ספק שעלול היה להיות משהו בגופו שלא זיהינו.
האפשרויות הן שהוא נאלץ בדרך כלשהי
לצרוך קוקאין ברמה שלא היה רגיל אליה,
או שעבדו עליו,
כי קוקאין יכול להגיע בריכוזים שונים
כשקונים אותו ברחוב.
אי אפשר לדעת בדיוק מה מידת הריכוז שלו.
אני חושבת שהאישה הזאת, ליסה, פיתתה אותו.
אנחנו לא יודעים מה קרה.
אנחנו לא יודעים מה הביא אותו למוטל הזה.
זה לא נחקר כמו שצריך כדי שנוכל לדעת.
כל כך הרבה אנשים אומרים לי שבתור מתנת יציאה מהכלא,
מישהו החליט להיפטר מבאפלו.
זו הייתה המחווה הגדולה ביותר שמישהו יכול היה לעשות לריזולו.
מי יודע, אולי זה מה שקרה.
כל העסק הזה מסריח.
הוא מת בנסיבות מחשידות ביותר.
צריך להתייחס לזה כרצח.
אני חושב שהעיתוי הזה מאוד חשוד.
אני לא יודע אם באפלו ג'ים צרך את הקוקאין מרצונו או לא,
אבל יש לי הרבה שאלות שנשארו פתוחות.
ריק ריזולו ו"ליסה" סירבו להתראיין -
בספטמבר 2006, ה"קרייזי הורס" נסגר סוף-סוף
לאחר שבוטל רישיונו למכירת משקאות.
ובאוגוסט 2019
מצבו של הבניין התדרדר מאוד.
פלשו אליו נוודים ולבסוף הוחלט להרוס אותו.
אחרי מותו של באפלו,
ג'ניפר בארייר לקחה על עצמה לנהל את המוסך של באפלו,
לסיים פרויקטים של כלי רכב שהיו בעיצומם.
ולבסוף המוסך נסגר.
כאן בלאס וגאס איבדנו את הדמות הצבעונית ביותר שלנו.
הוא היה טיפוס אהוב על כולם.
ומצחיק.
נפער בור בעיר שלנו כשהוא מת,
שלעולם לא נוכל למלא.
היי!
בייבי באף! טוב לראות אותך! -כמה טוב לראות אותך!
לבאפלו היה קסם אישי.
בכל מקום שהגיע, אנשים הלכו אחריו.
הוא אהב להיות באפלו ג'ים, וזה שימח אותו.
אני מתגעגע אליו מאוד.
אני מקווה שהבנות שלו יודעות כמה הן היו חשובות בשבילו,
ושהוא היה גאה בהן מאוד.
לזכר "באפלו ג'ים" בארייר -
הוא ממש אהב את הבנות.
13 השנים האחרונות היו קשות מאוד.
איבדתי את החבר הכי טוב שלי. איבדתי את אבא שלי.
הרגשתי לבד שנים רבות אחרי שהוא מת.
ב-1999, אבי ואני נסענו להר צ'רלסטון.
זה מקום שנסענו אליו מדי כמה חודשים.
היינו יושבים בבקתה ושותים יחד שוקו חם.
אבא שאל אותי,
"אם יקרה לי משהו, תחזיקי מעמד?"
עניתי, "כן, אבל למה אתה מתכוון?"
עכשיו אני יודעת למה הוא התכוון.
יש אנשים שיודעים את האמת.
אני מקווה שהם יבואו לדבר איתנו.
אנחנו רק רוצות לדעת מה קרה לאבא שלנו.
אם יש לכם מידע על מותו המסתורי של "באפלו ג'ים", -
בקרו באתר UNSOLVED.COM -