סדרה תיעודית של NETFLIX -
הלילה לפני שנה, ג'ושוע גימון נעלם מדירה ליד אוניברסיטת סנט ג'ון...
עברו חמש שנים מאז שהסטודנט מסנט ג'ון...
השבוע מלאו 15 שנה להיעלמותו של ג'וש גימון...
תלמיד השנה השלישית מסנט ג'ון נעלם כשחזר הביתה ממסיבה.
הוא לא נראה מאז.
אני חושבת שלג'וש היו סודות כפי שלכולם יש סודות.
אבל לא אכפת לי מה ג'וש עשה.
אנחנו רק רוצים את החבר שלנו.
9 בנובמבר 2002 -
אוניברסיטת סנט ג'ון קולג'וויל, מינסוטה -
באותו לילה ג'וש היה במסיבה,
ושיחק פוקר עם כמה חברים במעונות בקמפוס.
ג'וש הגיע למסיבה בסביבות 23:30 אותו לילה.
ומתישהו לפני חצות,
אנשים מתחילים לקלוט שג'וש לא שם.
כמה אנשים במסיבה הבחינו בגבר קם ועוזב, אבל לא היו בטוחים שזה ג'וש.
ג'וש פשוט כבר לא היה במסיבה.
ואין תשובות.
דייוויד אונזה, עיתונאי -
הוא פשוט נעלם.
מייפל לייק, מינסוטה -
סיום הלימודים. -כן.
הוא היה כל כך גאה בנאום הזה.
אני זוכרת שהוא עבד על הנאום הזה כל כך קשה.
אני זוכרת את זה. כן.
ואז הוא וקייטי עזרו ב"ספיישל אולימפיקס".
כן! שכחתי מזה. -כן.
הינה קייטי וג'וש בנשף הסיום.
זו תמונה יפה. -אני נורא אוהבת אותה.
הזוג הראשון שלנו הערב הוא גזברית השמיניסטים, קייטי בנסון,
בלוויית נשיא השמיניסטים, ג'וש גימון.
ג'וש ואני גדלנו יחד. למדנו יחד בבית ספר.
בתיכון התחלנו לצאת.
אז ג'וש היה החבר שלי מהתיכון.
הוא היה נאה מאוד, בלונדיני תכול עיניים.
הוא היה ספורטאי. היה לו חוש הומור נהדר.
הרבה אנשים לא הכירו את הצד הזה שבו
כי הוא תמיד נתפס בתור טיפוס שקדן וחדור ביטחון.
אלוהים. תראי כמה הוא רציני שם.
שניכם נראים כל כך זעופים.
כל השאר מחייכים. -כל השאר מחייכים.
ג'וש ואני הכרנו בכיתה ב'
ואז התיידדנו מאוד בסוף התיכון.
נשארנו מיודדים גם אחר כך.
גו'ש היה תלמיד מבטיח בכיתה שלנו בתיכון
ואני באמת מאמינה שהוא היה מממש את ההבטחה.
ג'וש אהב לבלות. הוא היה טיפוס קליל וזורם.
הוא תמיד היה שמח וחכם יותר ממה שהיה צריך להיות.
לפני 13 שנה, סימנו אותנו כמיוחדים מההתחלה.
היינו המחזור של שנת 2000...
ג'וש רצה להיות עורך דין.
אפילו כילד, אפשר היה לדעת את זה מאופן הדיבור שלו
כשדיברת איתו על דברים,
הוא תמיד הטיל ספק.
החברה אולי תשתנה, אבל הוראה טובה ואיתנה לעולם תישאר.
כשג'וש היה חוגג 35,
הוא היה מתמודד לנשיאות ארה"ב.
היי, ג'וש!
הוא תכנן ללמוד משפטים אחרי שנסיים את הקולג',
ומשם הוא היה הופך לעורך דין.
ואחר כך לפוליטיקאי.
ובסופו של דבר לנשיא.
כשלמדנו בקולג', החלטנו ללכת לבתי ספר דומים.
הלכתי לקולג' סנט בנדיקט, שהוא קולג' רק לנשים,
והוא הלך לאוניברסיטת סנט ג'ון,
סנט ג'ון הוא בית ספר רק לגברים.
מדובר בשני קמפוסים נפרדים, אבל תחת קולג' אחד,
אז יכולנו לגשת יחד לאותם שיעורים ולהמשיך את הקשר בינינו בקולג'.
בשנה השנייה שלי, הצטרפתי לצוות הדמיית משפט עם ג'וש,
שהיה שנה אחריי בסנט ג'ון.
ג'וש נראה לי על ההתחלה כמישהו שידעתי שאני יכול לסמוך עליו,
אדם אינטליגנטי מאוד, שקל מאוד להסתדר איתו.
כשהכרנו זה את זה טוב יותר, הבנו שיש לנו הרבה במשותף.
בשנה האחרונה שלי, לפני האחרונה שלו, היינו שותפים לדירה,
ואני הייתי אחד החברים הכי טובים שלו בזמן שהוא נעלם.
הפעם האחרונה שראיתי את ג'וש הייתה שבוע לפני כן,
בקולג' מקלסטר כשצפיתי בהדמיית משפט.
הוא זכה בכמה פרסים, ואמרתי לו שהוא היה מוצלח מאוד,
אמרתי לו שאני אוהב אותו, והוא אמר, "נתראה בפעם הבאה".
וזהו זה.
9 בנובמבר 2002 -
בשבת, 9 בנובמבר 2002,
ג'וש ואני הלכנו יחד לבראנץ'.
בשלב מסוים קיבלנו הזמנה מקייטי,
"רוצים לבלות איתי ועם השותפות שלי הלילה?"
אז חשבתי, "אלך לקייטי ואבלה איתם הערב".
אבל ג'וש גם הוא קיבל הזמנה מחברים אחרים
ששיחקו פוקר באותו לילה בדירה של מישהו אחר.
אז הפעם האחרונה שראיתי אותו הייתה אחרי ארוחת הערב, כנראה בסביבות 18:30 או 19:00.
הוא היה עם חבר שלו, אלכס, בדירה שלנו.
אמרתי, "היי, אני הולך", וג'וש אמר, "כן, סבבה. תיהנה".
אמרתי, "שגם לכם יהיה לילה טוב. נתראה אחר כך". וזהו.
אני חושב שזה היה קצת אחרי 2:00 בלילה, כשיצאתי מהדירה שלי קייטי.
הלכתי הביתה. עליתי במדרגות. שמתי לב שג'וש לא בחדר שלו.
אבל אמרתי לעצמי, "הוא בטח עוד במסיבה".
למוחרת בבוקר,
ראיתי שהוא עדיין לא שם.
חשבתי לעצמי שזה מוזר.
בדקתי את תוכנת המסרים המיידיים שלי.
החשבון שלו לא היה פעיל במשך יותר מ-12 שעות.
אז כל מה שיכולתי לחשוב עליו זה "איפה הוא?"
דיברתי עם גרג ועם אלכס כי הוא היה עם שניהם בלילה הקודם,
אבל הם לא ידעו איפה הוא.
אני חושבת שזה היה בשתיים או בשלוש אחר הצוהריים,
כשניק התקשר אליי ושאל אם אני יודעת איפה ג'וש,
כי לדבריו ג'וש לא בא לפגישת הדמיית המשפט. ואני זוכרת שחשבתי שזה מאוד לא מתאים לו.
ידעתי שמשהו לא בסדר.
ידעתי שקרה לו משהו, או...
שמשהו מונע ממנו לחזור כי ידעתי שהוא לא היה עוזב מרצונו.
אז ממש דאגתי.
קיבלתי טלפון מדיקן הסטודנטים ביום ראשון ב-22:30 בערב, 10 בנובמבר,
והוא אמר, "את צריכה לדווח שהבן שלך נעדר.
"החברים שלו לא ראו אותו מאז אתמול בלילה."
שנה אחרונה -
נבהלתי מאוד ואיבדתי את העשתונות.
גרמניה -
מייד ידעתי שמדובר במצב חמור מאוד.
אתה לא חושב הרבה בשלב הזה.
הילד היחיד שלך נעדר.
אתה לא יודע מה לעשות.
השיחה מאימו של ג'ושוע שדיווחה על היעלמותו של ג'ושוע הגיעה
ב-10 בנובמבר בשעה 23:42 בלילה.
מלשכת השריף ערכו חיפוש בדירה שלו.
הייתי מסווג את זה יותר בתור סיור ראשוני.
היא לא הייתה נעולה באותו זמן.
חיפשו סימני מאבק, סימנים לכל סוג של פעילות פלילית.
אולי אפילו חיפשו מכתבי התאבדות
או כל דבר שירמוז למקום הימצאו.
אבל זה נראה כמו חדר רגיל של תלמיד קולג'.
הטלוויזיה עדיין פעלה.
שום דבר נראה חריג
או בעל אופי פלילי.
הם בחנו את החפצים האישיים שלו, כמו הארנק שלו.
חלק מהדברים האלה עשויים לרמוז אם הוא עזב
ותכנן מראש להיעלם לזמן מה, אם הוא ארז תיק, למשל.
אני זוכר שהמפתחות שלו היו שם ובחנו ובדקנו.
המכונית שלו עדיין הייתה בחניון שבו זכרתי שהוא חנה בפעם האחרונה.
אז ידענו שהוא לא נהג לשום מקום.
וראיתי שהמשקפיים של ג'וש והערכה לעדשות מגע עדיין שם.
וזה, מבחינתי, משהו שללא ספק היית לוקח
לו היית מנסה להתחיל חיים חדשים איפשהו.
חייבים להרכיב עדשות מגע כדי להסתובב
אז כיוון שערכת העדשות הייתה פתוחה בלי עדשות בתוכה,
הנחנו שהוא לא חזר הביתה ועדיין נמצא איפשהו בקמפוס.
לא הייתה סיבה לחשוב שמשהו אחר קרה.
זה לא נדיר שצעירים ישנים בלילה במקום אחר ולא במעונות שלהם.
אז ביקשנו מחבריו ומשותפיו לחדר של ג'וש
שיעזרו לנו לאתר את התנועות והפעולות שלו בלילה שלפני היעלמותו.
23:00, גו'ש בדירתו -
ג'וש וחבריו היו בדירה של ג'וש בבית סנט מאור.
הם יצאו מהדירה למסיבה במטאן קורט 75,
במרחק כחמש דקות הליכה משם.
אנחנו יודעים שנעשה שימוש בכרטיס המפתח של ג'ושוע כדי להיכנס לדירה שלו ב-23:06,
אנחנו מאמינים שזה היה הוא,
ושהוא חזר לדירה כדי להביא עוד כמה בירות.
וזו הייתה הפעם האחרונה שג'וש חזר לדירה שלו והשתמש במפתח.
אוניברסיטת סנט ג'ון היא קמפוס קטן מאוד.
כלומר, כ-2,000 תלמידים בלבד.
המרחק בין הבניינים לא גדול.
בית המעונות של ג'ושוע, בית סנט מאור,
נמצא יותר במרכז, באמצע הקמפוס.
מעונות מטאן קורט, שם הייתה המסיבה,
נמצאים יותר בגבול הצפוני של הקמפוס.
יש אגם שנמתח לאורך הקמפוס
שמונע מעבר ישיר משם לבית סנט מאור.
מסיבת הפוקר שג'ושוע הלך אליה הייתה מפגש די מצומצם של עשרה עד 12 צעירים.
חלקם ידעו מי זה ג'וש, אבל לא הכירו אותו היטב
וחלקם לא הכירו אותו כלל ופגשו אותו לראשונה באותו ערב.
הם אמרו שהוא הגיע למסיבה בין 23:30 לחצות.
ושג'וש שתה כמה משקאות ושיחק קלפים.
דיברתי עם הרבה חברים של ג'וש שהיו איתו במסיבת הפוקר,
והדרך שבה הם מתארים אותו...
הוא היה במצב רוח טוב.
הוא נהנה מאוד. הוא התבדח.
הוא התנהג כמו שתמיד התנהג במסיבות.
היו שחשבו שהוא שיכור.
היו שחשבו שהוא עדיין מספיק פיכח
כדי שיוכל ללכת ולדבר ולשלוט במעשיו.
בסופו של דבר הם ראו את ג'ושוע קם מהשולחן,
ואיש לא שם לב לאן הוא הולך.
לדברי האנשים במסיבת הפוקר,
הוא פשוט קם ועזב את המסיבה בלי לומר דבר לאיש.
אחד מהם אמר שהם חשבו שהוא הולך לשירותים.
במקרה זה, דלת הכניסה לדירה והשירותים היו באותו כיוון.
אז אם לא ממש שמת לב, לא יכולת לדעת לאן הוא הולך.
אני לא זוכרת מתי הוא עשה דבר כזה קודם לכן,
סתם ככה ללכת בלי להגיד שלום.
ג'וש שהכרתי היה מודיע לאנשים שהוא בא איתם שהוא הולך.
בלילה הראשון של החקירה
הוזעק כלב גישוש כדי לאתר את הריח של ג'וש.
הוא הוביל לשביל שנמצא בין מעונות מאטן קורט לבית סנט מאור.
המסלול נפסק שם.
בזמן היעלמותו של ג'וש,
הייתי כתב לענייני פלילים ובתי משפט בעיתון "סנט קלאוד טיימס" בסנט קלאוד, מינסוטה.
בתוך שעות לאחר שג'וש נעלם,
נודע לי שיש להם תיק פתוח על נעדרים מאוניברסיטת סנט ג'ון.
הם הביאו כלבי גישוש די מהר אחרי שג'וש נעלם
ואני מאמין שאחד מכלבי הגישוש זיהה אזור על הגשר
שהיה אמור להיות בדרך ממשחק הקלפים למקום שבו ג'וש התגורר.
והם מצאו שני עדים.
במהלך החקירה שלנו, איתרנו שני עדים סטודנטים.
אחד סטודנט בסנט ג'ון, השנייה סטודנטית בסנט בן, אז בעצם דובר בבחור ובחורה.
בין 00:15 ל-00:30
הם הלכו בשביל לכיוון מעונות מאטן קורט.
כשהם הגיעו לאזור ההוא, ליד הגשר שעל גדות אגם סטמפף,
הם הבחינו באדם לבוש סווטשרט עם קפוצ'ון ומכנסי ג'ינס,
שהתיאור הכללי שלו תואם לתיאורו של ג'וש.
הם המשיכו ללכת וכשהסתכלו לאחור פעם נוספת,
האיש כבר לא היה שם.
זה היה בערך בזמן שג'וש עזב את המסיבה. אז אנחנו מאמינים שזה היה ג'וש.
העדים לא דיווחו שראו משהו או מישהו אחר.
לא אנשים אחרים, לא מכוניות אחרות ולא שום סימן למה שאולי קרה.
הוא פשוט נעלם.
אין לנו קצה חוט שיוביל אותנו לכיוון זה או אחר.
רגע אחד הוא כאן, ורגע לאחר מכן נעלם.
ג'וש נעדר. החברים שלו לא ידעו איפה הוא.
איש לא ראה אותו.
אז דאגתי מאוד כי זה לא היה אופייני לו,
זה לא התאים לג'וש.
11 בנובמבר 2002, ג'ושוע נעדר 36 שעות -
הרבה סוכנויות היו מעורבות במאמצי החיפוש.
לשכת השריף של מחוז סטרנס הייתה סוכנות החקירות הראשית.
המשמר הלאומי הוזעק לבסוף
כדי לעזור בחיפושים כי קמפוס הקולג' עצמו
שאליו הלכו הסטודנטים היה קטן יחסית,
אבל כל השטח שבבעלות סנט ג'ון היה עצום.
אוניברסיטת סנט ג'ון היא קמפוס קולג' פרטי שמתפרס על פני מאות דונמים.
מדובר באזור כפרי במחוז סטרנס.
יש פה הרבה שטח שצריך לכסות, החל מביצות ואגמים
וכלה בשטחי יער, גבעות וסבך שיחים.
12 בנובמבר 2002, ג'ושוע נעדר שלושה ימים -
ביום שלישי הם הביאו את הסוסים,
וערכו חיפוש בקמפוס ובגאיות.
ואז, ביום השלישי, יום רביעי בשבוע,
הם אפשרו לנו להצטרף אליהם וחילקו אותנו לקבוצות.
לא כדאי שנחזור הנה? -מה?
אנחנו הולכים אל הגשר.
יצאתי בעצמי לעזור בחיפושים, הסתובבתי בקמפוס.
היו שם מאות אנשים.
זה היה כפי הנראה מאמץ החיפוש הגדול ביותר שראיתי אי פעם.
בטח מאמץ החיפוש הגדול ביותר שנערך במחוז.
פחדתי עד מוות
כי חיפשנו את החבר שלנו בסבך הזה, מה שלא יהיה שנמצא שם,
ולא ראינו כלום.
רציתי לדעת מה קרה לו. רציתי שימצאו אותו, אבל...
לא רציתי להיות זאת שמוצאת אותו.
ג'ושוע גימון עדיין נעדר הערב...
האף-בי-איי נכנסו לתמונה בשלב די מוקדם.
רשויות מינסוטה וויסקונסין צריכות לפצח תעלומה מטרידה.
בזמן שג'וש נעלם,
כבר היו כמה סטודנטים נעדרים בגיל קולג'.
כולם היו בערך באותו גיל, ונעלמו בשעות הלילה.
הייתכן שיש קשר בין ההיעלמויות הלא פתורות?
הייתה תיאוריה לפיה רוצח סדרתי
מסתובב לאורך נהר המיסיסיפי,
חוטף אנשים והורג אותם.
כריס ג'נקינס נעלם אחרי מסיבת ליל כל הקדושים
בפאב הזה במיניאפוליס.
שישה ימים לאחר מכן, מייקל נול, סטודנט קולג' בן 22,
נעלם אחרי שחגג את יום הולדתו במסיבה באו קלייר, ויסקונסין.
מישהו יודע -
כולם בחורים צעירים.
אנשים כמו ג'וש, מצליחים, חדורי מוטיבציה, שאפתנים...
כולם ברדיוס של כ-160 ק"מ ממיניאפוליס.
אבל שני גורמים מרכזיים נוספים קושרים בין המקרים.
אלכוהול ומים.
המקרים של מייקל נול וכריס ג'נקינס התרחשו כמעט באותו זמן
והוסיפו בלבול לתיק של ג'וש, בלבול שאולי לא היה קורה
אלמלא כל כך הרבה דברים אחרים קרו.
קישור בין דברים שאין ביניהם קשר עלול לשבש לחלוטין את החקירה.
גם ברשויות החוק המקומיות וגם באף-בי-איי אומרים,
אם כי לא שללו כל קשר,
שאין ראיות לכך שיש קשר בין ההיעלמויות.
האם יש קשר בין המקרים?
בשלב זה, כל מה שהם יודעים וכל מה שאנחנו יודעים בוודאות
הוא שהילדים שלהם לא נמצאו בשום מקום.
בחיפושים הראשונים אחר ג'וש שיתפו כלבי משטרה
והכלב הוביל אותנו אל המים ליד הגשר.
אז עלתה מחשבה, "האם הוא נפל למים?
"האם הוא ירד אל המים?
"האם היה שיכור ומעד?" ייתכן שהוא במים.
החיפושים כללו סריקה באמצעות רשת, צוללנים במים,
סירות שמצוידות בטכנולוגיית סונאר...
המראה של סריקת האגם באמצעות רשת,
היה הזיכרון הכי הזוי וכפי הנראה הכי נורא שנשאר לי.
אגם סטמפף -
אני שם, מחפש את החבר הכי טוב שלי
שהמשטרה חושבת שנמצא בקרקעית האגם.
לא האמנתי לטירוף ולחומרת המצב,
וזה גובה ממך מחיר.
אבל כשהחורף הגיע,
חשבו שהמים קרים כל כך,
במקרים מסוימים אפילו קופאים בשלב מוקדם,
שאם ג'וש במים,
ייתכן שגופתו לא תצוף עד שטמפרטורת המים תעלה.
אז השעינו את פעולות החיפוש במים,
ופשוט חיכינו לאביב.
כשהסתיו הפך לחורף, זה היה מתסכל כי התחושה הייתה...
שלא מתבצעות יותר פעילויות חיפוש בקמפוס. הרגשתי שהכול נעצר,
ושכבר אין איפה לחפש.
הרגשתי חסרת אונים.
בית סנט מאור -
אנשים בסנט ג'ון שאלו אותי
מה דעתי שמישהו אחר יעבור לחדר של ג'וש.
אבל סירבתי. לא רציתי שזה יקרה.
חשבתי שזה רעיון נורא.
היה קשה אפילו לראות את הדלת הסגורה כל יום כי זה היה סימבולי, כלומר,
זה החדר של ג'וש, אבל עכשיו זו רק הדלת הסגורה.
אני לא יודעת איך סיימתי את הסמסטר ההוא אחרי שג'וש נעלם.
זה היה בלתי נתפס.
הוא ואני למדנו קורס אחד יחד בסמסטר ההוא,
ומעולם לא חזרתי לשם.
גימון נראה לאחרונה בחצות כשהוא יוצא ממסיבה.
נערך חיפוש אחר חיפוש, אך אין לו זכר.
המשפחה שלו התחננה בפני המשטרה שתעשה יותר.
ג'וש נמצא שם איפשהו.
לא נמצאה גופה, אז אין לנו סיבה להאמין שהוא מת.
אני לא חושב שבריאן היה מרוצה
מהכיוון שאליו לקחנו את החקירה,
ממהירות החקירה,
מתשומת הלב שלנו לחקירה,
והוא רצה תשובות לגבי מה שקרה לבנו.
בערך באותה תקופה, המשפחה הביאה כלבת גישוש שתעזור בחיפושים.
זאת הפעם השלישית, השנייה או השלישית שהיא פה?
זה לא חריג שכלבי הגישוש הללו מסוגלים להריח
הרבה אחרי שהאדם איננו.
שבועות וחודשים לאחר מכן.
הכלבה זיהתה את הריח של ג'ושוע ממטאן קורט ועד אגם סטמפף,
ואחר כך עד לדירה של ג'וש בבית סנט מאור,
ואחר כך עד למנזר סנט ג'ון.
אוניברסיטת סנט ג'ון היא מוסד ייחודי למדי.
זהו קולג' דתי.
יש מנזר בקמפוס וחלק מהנזירים גם מרצים.
בתקופה שג'וש נעלם נפוצו שמועות
על דברים שקורים במנזר בסנט ג'ון.
עוד טענות על התעללות מינית מצד כמרים במנזר סנט ג'ון בקולג'וויל.
היום, בבית המשפט המחוזי בסטרנס הוגשו שתי תביעות אזרחיות
הטוענות להתעללות בתלמידים מלפני 40 שנה.
היום, עוד קורבן קם וטען
שנזיר התעלל בו בין כותלי בית הספר.
זו התביעה הרביעית נגד נזיר במנזר סנט ג'ון.
לפני שנעלם,
ג'וש ואני דיברנו על שערוריית ההתעללות המינית במנזר,
וזה הרתיח את ג'וש.
השתקת הדיווחים על התעללות במנזר -
הוא כעס מאוד שזה קרה ושטייחו את זה.
בריאן סיפר לנו שהוא חושב שג'ושוע חקר
את ההתעללות המינית במיוחד לקראת עבודת מחקר.
הסתכלנו במחשב שלו.
ראינו עבודות מחקר אחרות,
אבל לא ראיתי שום דבר שקשור לזה.
אז כשהחיפוש הוביל למנזר בעזרת כלבת הגישוש...
היא מושכת לפה.
כשהכלבה נכנסה לשטח פרטי,
שבדרך כלל הכניסה אליו אסורה לציבור הרחב,
סנט ג'ון יצרו איתנו קשר כדי לטפל בזה.
רואה לאן היא רוצה ללכת?
בריאן גימון ביקש שהחיפוש יימשך בתוך המנזר,
והם סירבו לתת לנו להיכנס.
מאוחר יותר התקשרו ללשכה שלנו,
והצלחנו להשיג הסכמה לחפש במנזר עם הכלבה.
עכשיו היא רוצה לחזור לשם. לחזור למנזר.
הכלבה זיהתה את הריח של ג'וש בתוך המנזר
ליד החלק האחורי של הבניין, אבל מעולם לא נמצאו ראיות לנוכחותו של ג'וש.
אפשר לאמן כלבי גישוש לעשות כל מיני דברים,
לאתר ריחות ישנים ולעקוב אחריהם,
למצוא שרידים אנושיים,
אבל הם לא תמיד מדייקים.
ובלשכה שלנו היו ספקניים לגבי היכולת של צוות הכלבים המסוים ההוא.
כתריסר כמרים פדופילים גרים בקמפוס במנזר
לא רחוק מהמקום שבו אני עומד. עד כה, שום דבר בחקירה הזאת
קישר אותם להיעלמות של גימון.
אני מאמינה שאם מישהו עשה משהו לג'ושוע
שהיה לו קשר כלשהו לקמפוס הזה,
לעולם לא נמצא אותו.
אפילו לא גופה. לעולם. כי הם חשאיים מדי.
"לאורו הזוהר של הערב..."
אני תוהה אם אי פעם אראה אותו שוב,
או אדע מה קרה.
קולה של משפחה שעדיין מקווה, עדיין מתפללת למען משהו שאבד.
אחרים נמצאו,
אלה שנעלמו בערך באותו זמן.
גופתו של כריס ג'נקינס, סטודנט באוניברסיטה, נמצאה בפברואר 2003.
גופתו של מייקל נול, סטודנט מוויסקונסין, נמצאה חודש לאחר מכן.
כריס ג'נקינס ומייקל נול, שניהם נמצאו במקווי מים
שהם שהו בסמוך אליהם בזמן שנעלמו.
מקרי המוות של שני הסטודנטים האחרים מהקולג',
הוחלט שהם אינם קשורים להיעלמותו של ג'וש.
מאחר שהסטודנטים האחרים אותרו,
היעדרותו המתמשכת של ג'וש ניבאה רעות.
איפה ג'וש? -
כיוון שכריס ג'נקינס ומייקל נול נמצאו בגופי מים,
נראה היה שנמצא את ג'וש.
עם בוא האביב,
התיאוריה הייתה שאם ג'וש נמצא באחד האגמים,
המים יתחממו, הגזים בגופה יעשו את שלהם, והוא יצוף.
ואני זוכר שראיינתי את קייטי,
שאמרה שהיא לא אוהבת לראות את הקרח מתגבש באגמים,
כי אם הוא שם, זה ילכוד אותו.
היא לא אהבה לראות את הקרח נמס,
כי זה עלול לחמם את המים מספיק כדי שהוא יצוף,
וגם בזה היא לא רצתה.
זו הייתה תקופה מאוד מלחיצה ומתוחה, פשוט תהיתי, "האם היום יהיה היום?"
באביב, מלשכת השריף התחילו לחפש מייד במים ובאזורים שמסביב למים
ובסופו של דבר צללו פעמים רבות בכמה וכמה גופי מים.
ואני זוכר שבריאן חיפש באגמים.
הוא חתר שם בקיאק.
ולא יכולתי להתגבר על המחשבה
מה יקרה אם הגופה שלו תצוף ליד הקיאק.
כלומר, מה אתה היית עושה כאבא?
אם התיאוריה שלהם הייתה נכונה הוא היה צריך להיות שם במים.
היינו צריכים ללכת ישר לשם והינה הוא. "טוב, סוף הסיפור".
אבל לא כך היה המצב.
כשמלשכת השריף סיימו את מאמצי החיפושים שלהם,
הם הגיעו למסקנה שג'ושוע לא במים.
כיוון שגופתו של ג'ושוע לא צפה...
עלו הרבה תאוריות לגבי מה יכול היה לקרות לו.
אני חושב שהתיאוריה הרווחת ביותר
הייתה שמישהו שהכיר את ג'וש או היה קרוב אליו
עולל משהו לג'וש.
אולי חבר. אולי שותף לדירה.
במהלך החקירה שלנו, אחד השותפים של ג'וש סיפר לנו
שהוא שמע ויכוח בין ניק לג'וש מוקדם יותר באותו לילה
לפני שג'וש נעלם.
ובוויכוח הייתה מעורבת קייטי.
ג'וש ואני יצאנו במשך כארבע שנים וחצי,
אבל בשנה הראשונה שלנו בקולג',
החלטנו לסיים את הקשר בינינו וג'וש ואני נפרדנו.
ג'וש נעלם כחודשיים אחרי שנפרדנו.
מייד אחרי שג'וש נעלם, היו הרבה השערות
אם ניק וקייטי היו יחד,
אם הם היו אי פעם בקשר רומנטי,
אם זה היה מניע לפגיעה כלשהי בג'וש,
או שג'וש כעס על כך שהם יחד
אחרי שג'וש וקייטי נפרדו.
אני חושבת שאני וניק באמת נמשכנו זה אל זה.
הוא ואני שקלנו לצאת.
היינו קרובים.
דיברנו על אפשרות לנהל מערכת יחסים שונה, מעבר לידידות,
אבל לא הייתי קורא לקשר עם קייטי קשר רומנטי.
אני חושב שהתנשקנו, אולי פעמיים, ואז החלטנו, "את יודעת מה?
"הקטע הזה לא מתאים עכשיו".
קייטי וניק ציינו שניהם בהצהרות שלהם בפנינו
שהם דיברו על הרצון של ניק לצאת עם קייטי.
ניק גם משך את תשומת לבנו בחקירה
כי ציר הזמן שלו למקום הימצאו באותו ערב
שונה מההצהרה המקורית של קייטי.
ניק אמר לנו שהוא יצא מהדירה של קייטי בסביבות 2:30.
ולפי הרישומים של כרטיסי המפתחות בקמפוס הוא נכנס לחדר שלו במעונות ב-2:42
בליל ה-10 בנובמבר.
לפי ההצהרה של קייטי, הוא יצא ב-1:00 או 1:30.
אז יש פה למעלה משעה שאין לה הסבר,
כשהנסיעה בין שני הקמפוסים אורכת בקושי שבע עד עשר דקות,
במיוחד בשעות הלילה.
מה שהוא אמר לנו בשלב ההוא לא התאים למה שקייטי אמרה.
ניק התבקש להיבדק בפוליגרף במשרד שלנו.
בהתחלה הוא אמר לנו שישקול את זה,
וכשנקבעה בדיקת הפוליגרף, הוא בחר שלא לעשות אותה.
אמרתי להם, "לא, כי זה לא יעזור לאף אחד.
"אני לא רוצה שייצא שאני משקר בטעות כי הבדיקה פשוט לא מהימנה."
יש סיבה לכך שזה לא קביל בבית המשפט.
אני לא חושב שזה בהכרח לא נורמלי או מוזר מאוד
שמישהו בעמדה כזאת מסרב לעשות את הבדיקה.
העובדה שהוא סירב וביטל אחרי שקבענו,
היא פרט שעלינו לקחת בחשבון.
אני לא סבור שאמרו לי ישירות שאני חשוד או בעל עניין.
לא היה לי שום קשר להיעלמותו של ג'וש
וחשבתי, "הם לא בכיוון הנכון,
"כי על הכיוון הזה אני יכול לומר בוודאות שהוא לא נכון".
מעולם לא ייחסתי לתיאוריה הזאת הרבה חשיבות.
חשבתי שאם הם ימשיכו לחקור את ניק
אם הם ימשיכו להתייחס אליו כחשוד, וכחשוד העיקרי שלהם,
ואם הם לא יחקרו בשום מקום אחר, לעולם לא נמצא את ג'וש.
המחשבה הראשונית שלי הייתה שקרתה תאונה.
ומישהו שהיה מעורב בה אולי ניסה לטייח את זה
כדי למנוע השלכות אפשריות.
בהתחלה חשבתי שהיו אנשים במסיבה
שראו אותו ממש לפני שהוא נעלם,
שיש לי מין תחושה...
"האם הם אומרים לי את כל האמת, את האמת המלאה?"
או שיש משהו שלא נשמע טוב,
או משהו מביך שקרה שהם לא רוצים שאף אחד ידע,
ושלעולם לא יספרו לאף אחד?
זה תמיד מנקר לי איפשהו במוח.
כולם היו צעירים עם מטרות ושאיפות. כל חייהם לפניהם.
אם הם יודעים משהו או אם משהו קרה,
הם צריכים להגן על העתיד שלהם.
אז זה יכול להיות גורם מניע להסתיר או להסוות משהו.
אבל אם משהו קרה במסיבה,
אני לא חושב שאפשר להשתיק עשרה או 12 צעירים בקשר לזה.
אני מאמינה שהצעירים במסיבה יודעים יותר ממה שהם מספרים.
כדי שהם יגידו, "ג'וש פשוט קם
"ואמר שהוא הולך לשירותים ולא חזר."
ואף אחד לא תהה איפה הוא.
זה לא הגיוני בעיניי.
יש פה יותר ממה שהם אומרים.
בימים שלאחר החקירה לאן ג'וש הלך,
החוקרים טרם בדקו ראיות פיזיות נוספות.
אחרי החיפוש הראשוני,
מהלשכה שלנו לא לקחו את המחשב או את הכונן הקשיח או משהו אחר
מהחדר של ג'ושוע.
באותה תקופה, לא הייתה להם סיבה להאמין
שהמחשב יספק מידע כלשהו
על סמך כיוון החקירה המוקדם שלהם.
אז קיבלנו גישה למחשב מבריאן
וראינו שמישהו השתמש ב"אינטרנט וושר" במחשב של ג'ושוע
כמה ימים לאחר היעלמותו.
תוכנת ה"אינטרנט וושר" ב-2002
הייתה תוכנה שאפשר היה להוריד מהאינטרנט
ולהתקין במכשיר, ואפשרה למחוק קבצים באופן זמני
או לצמיתות מהכונן הקשיח של המחשב.
תוכנת המחיקה הזאת לא הופעלה קודם לכן במחשב הזה.
מובן שזה עורר בנו חשד
ורצינו לחקור את זה.
זה לא היה אופייני לשימוש של ג'וש במחשב.
אחרי שג'וש נעלם,
לא נעלו את החדר שלו או משהו.
אז כל אחד יכול היה להיכנס ולצאת ממנו.
אז בריאן החליט להוציא את כל הדברים שלו משם,
לדעתי כשבועיים אחרי שג'וש נעלם.
לכל הצעירים בדירה הייתה גישה למחשב שלו
ולכל דבר אחר.
נזהרתי לא לעשות שום דבר במחשב שלו,
ולא רציתי להפריע לשום דבר
כי זה נראה לי משהו משמעותי,
ולא התכוונתי להתעסק עם זה.
זה באמת מוזר שבתוך כמה ימים אחרי שמישהו נעלם,
מישהו חוץ מהנעדר עצמו
נכנס למחשב שלו ומוחק קבצים.
אבל אנחנו לא יודעים מי זה ולא יודעים אילו קבצים.
אז הייתה תחושה שיש משהו במחשב הזה.
עשינו הכול יחד. למדנו יחד בקולג'.
התחלנו את הפרק הבא של החיים שלנו יחד,
ופשוט הנחתי שזה יהיה ככה גם כשנסיים.
לקח לי הרבה זמן לקלוט ולקבל
את העובדה שג'וש נעדר.
כל הזמן ציפיתי שהוא יגיע לשיעור
או יופיע להדמיות המשפט או סתם יחזור לקמפוס.
לקח לי הרבה זמן לקבל את זה שהוא לא יחזור.
הוא היה החבר הכי טוב שלי וכאן בקמפוס הוא היה המשפחה שלי.
אני עדיין זוכר את סיום הלימודים ב-2003.
זה היה, עבור רוב האנשים שם... מן הסתם, הם מאוד שמחו.
זה יום שמח. אבל לא הרגשתי שום דבר מזה.
רק רציתי שזה יסתיים.
בוגרי סנט ג'ון זוכרים את גימון -
התגעגעתי אליו כל כך. זה היה כאילו איבדתי חלק מעצמי.
היינו קרובים מאוד ו...
הרגשתי קצת אבודה בלעדיו.
חדשות פוקס 9 -
עברו חמש שנים מאז שסטודנט סנט ג'ון נראה לאחרונה.
איש לא יודע מה בדיוק קרה לג'וש גימון.
ובכל זאת, משפחתו וחבריו מקווים שיחזור.
זה יותר גרוע עכשיו.
זה יותר גרוע כי היום
זה יום השנה החמישי להיעלמותו,
ואין לנו מושג מה קרה, איפה הוא.
המרכז לאכיפת החוק -
כשבחנו את התיק הזה ולא היה לנו שום דבר ספציפי
שיוביל אותנו למה שקרה,
כמעט הכול נלקח בחשבון.
ג'ושוע גימון, נעדר -
באופן ספציפי, בשנת 2008,
התחלתי לבדוק את המחשב של ג'וש.
אנשים שונים בדקו את הכונן הקשיח המקורי.
אבל ב-2008,
טכנולוגיה חדשה סיפקה לי
כמה דברים חדשים לחקור,
כמה אפשרויות שונות.
לקחתי את הכונן ללשכה למקרים פליליים, וחיברתי אותו במעבדה שלהם.
ומאז,
המחשב הזה הוא החלק המרכזי בחקירה.
גילינו שתוכנת ה"אינטרנט וושר"
שמצאנו במחשב של ג'ושוע ב-2002
הייתה אמורה למחוק רק היסטוריית גלישה, קובצי קוקיז וכדומה.
אבל לא הייתה אמורה למחוק המון מידע אחר.
אז עדיין היה ברשותנו הרוב המכריע של תוכן המחשב.
בדקנו את האימיילים שלו, שהיו רגילים ושגרתיים,
מהסוג שהיית מצפה לראות במחשב של צעיר בקולג'.
מה שהתחיל לעורר בי את הסברה
שזה יכול להיות המפתח לפתרון התיק
היה שהוא בילה הרבה זמן באתר ההיכרויות של !Yahoo.
זיהינו שלושה פרופילים שונים שלדעתנו ג'וש השתמש בהם.
אחד מהם כולל חלק משמו ומיקוד של האזור שבו הוא גר.
ושניים נוספים שמציגים אותו כאישה.
אחד מהם הוא CoochieCoo2002 והשני GwenGirlBigJugs.
אנחנו יודעים לפי מעקב מאוחר יותר אחר אנשים,
שהוא ניהל צ'אט באינטרנט עם גברים והציג את עצמו כאישה.
בדיקת המחשב של ג'ושוע
גורמת לי להאמין שאולי היו לו סודות שהוא לא רצה לחלוק.
חלק מהדברים במחשב שלו מובילים אותך להאמין שאולי
הוא חיפש מפגשים מזדמנים כלשהם,
בניסיון לפגוש אנשים באינטרנט שהוא לא בהכרח ישתף עם איש.
אולי הוא ניסה לחקור את המיניות שלו,
אבל מצד שני, הפורנוגרפיה שהוא צפה בה
ושהייתה במחשב שלו, נעה מפורנו הטרוסקסואלי להומוסקסואלי.
ואף אחד מהאנשים שראינו לא האמין או החזיק במידע כלשהו
שרומז שהוא הומוסקסואל או טרנסג'נדר.
לא נראה לי שג'וש היה גיי. מעולם לא קלטתי ממנו רושם כזה.
לא הייתי מודעת לכך שהוא בוחן דבר כזה
כשהיינו יחד, כשהכרתי אותו.
מעולם לא ראיתי סימן לכך שהוא גיי.
אז זה יפתיע אותי מאוד.
מההסתכלות בחשבון הזה, אתה שואל את עצמך שאלות.
מה היית עושה לו היית אותו אדם שיוצר קשר
עם הפרופיל שהוא המציא והיית מגלה שאתה מדבר
עם סטודנט בן 20 בקולג' סנט ג'ון?
מה זה עלול לגרום למישהו לעשות אם היה מגלה את זה?
אין ספק שזה היה מביך.
זה היה גורם לך להגיד, "אני רוצה לגלות מי עשה את זה?
"אני רוצה לפגוש את האדם הזה. אני רוצה ללכת ולהיכנס באדם הזה?"
אני לא יודע מה זה היה גורם לאנשים לחשוב. זה עבר לי בראש.
אחת התיאוריות היא שג'וש הכיר מישהו
באתר צ'אט של מסרים מיידיים
ודיבר איתו מבעוד מועד, אולי כדי לקבוע סוג של פגישה.
זה יכול להסביר למה הוא עזב באמצע הלילה.
אולי להיפגש עם מישהו שאולי הוא לא ממש מכיר,
ומשהו קרה לו.
אז בדקנו את הדיווחים של "סנט ג'ון לייף סייפטי".
"שירות לייף סייפטי" הוא שמו של צוות האבטחה בקמפוס.
אז חיפשנו תלונות על פעילות חשודה,
כלי רכב חשודים, אנשים חשודים,
ואנשים בקמפוס שלא שייכים לקמפוס בשום צורה.
והיו שני דוחות שמשכו את תשומת ליבי.
בשני המקרים האלה,
צוות האבטחה הבחין ברכב
במקומות שונים בקמפוס בשני לילות שונים ב-2002,
לפני היעלמותו של ג'ושוע.
יש כמה אזורים חשוכים בקמפוס שאינם מוארים היטב.
אזורים מרוחקים בפאתי הקמפוס
שבדרך כלל לא מגיעים לשם בלילה,
ולעיתים קרובות משמשים לפגישות אהבים ומזמוזים.
המקומות שבהם המכונית נראתה תואמים לאזור מזמוזים כזה.
צוות האבטחה של הקמפוס ציין בדוחות התקרית
שכשהם התקרבו אל הרכב,
הבחינו בגבר בגיל קולג'
יוצא מדלת מושב הנוסע הקדמי ורץ אל האפלה.
צוות האבטחה, בדוח הראשון שלהם, פירט שהאדם שרץ
היה גבר בגיל קולג'.
הם לא הצליחו לספר הרבה יותר מזה.
אבל בדיווח השני,
צוות האבטחה הצליחו לדבר עם גבר אחר בגיל קולג'
שהיה במושב הנוסע הקדמי של הרכב.
בשני הדוחות הם פירטו
שהאיש במושב הנהג
לא זוהה בשני המקרים.
בדוחות התקרית נאמר במפורש איזה רכב זה היה.
הם תיארו אותו כפונטיאק סאן-פייאר כתומה.
הם השיגו מספר לוחית רישוי, תיאור רכב,
ובאחד מהמקרים עצרו ודיברו עם האיש.
הוא אמר להם שהוא הקפיץ סטודנט לקמפוס.
היינו בקשר עם האיש מהדיווחים,
והוא סיפק לנו את אותו הסבר שסיפק אז,
שהוא הקפיץ סטודנט מקמפוס אחר.
היה לנו עניין למצוא את הרכב
כדי לבדוק אם יש בו ראיות מז"פ
שמצביעות על כך שהאדם הזה היה בקשר עם ג'ושוע.
למרבה הצער, לא יכולנו כי הרכב ההוא כבר נמחץ.
היינו רוצים לזהות את הסטודנט שהוא היה איתו,
ולשאול איך הם פגשו את האדם הזה ומה הייתה מטרת הפגישה,
רק כדי לראות אם זה קשור באופן כלשהו להיעלמות של ג'ושוע.
אם האדם הזה מבקר בתכיפות בקמפוס,
אנחנו רוצים לדעת אם היו לו מפגשים או אינטראקציה עם ג'ושוע.
אבל חוץ מזה, בלשכת השריף מעוניינים לדבר עם כל אדם
שהיה לו קשר עם אותו גבר בפונטיאק סאן-פאייר הכתומה,
או כל אדם אחר שהגיע לקמפוס
מכל סיבה שהיא באותו זמן.
החוקרים בדקו חלק מהתמונות של הגברים המזוהים
-בחשבון אתר ההיכרויות של ג'ושוע ב-! -Yahoo,
והאיש בפונטיאק סאן-פאייר לא נמצא תואם לאף אחד מהם.
אני חושב שפעילות המחשב של ג'ושוע, ובמיוחד פעילותו באתר ההיכרויות של !Yahoo,
ייתכן שתרמה להיעלמותו.
סביר להניח שהוא היה פעיל באתר דייטינג או ניסה לפגוש אנשים
ואני חושב שזה הכיוון או התיאוריה הכי סבירים שלנו.
כשהעלינו את הכונן הקשיח, ראינו הרבה תמונות שונות,
חלקן מקושרות ישירות לחשבון שלו -באתר ההיכרויות ב-! -Yahoo.
יש לנו לא מעט תמונות שאנחנו מבקשים את עזרת הציבור בזיהוין
כדי שנוכל לדבר עם האנשים האלה, לראות אם יש להם קשר כלשהו לג'ושוע,
אם אי פעם פגשו את ג'ושוע,
ולהבין מדוע הם מופיעים בכונן הקשיח של המחשב שלו.
תליתי את התמונה של ג'ושוע על הקיר
כדי שכל מי שעובר בלשכה הזאת ידע
שהתיק הזה עדיין לא פתור.
ואנחנו צריכים תזכורת יומיומית קבועה שהוא שם
כדי שלא יישכח.
זה חשוב לי באופן אישי.
האכזבה במקרה הזה היא...
מצפה לנו דרך ארוכה וקשה.
למרבה המזל, ציידו אותנו היטב
כדי לחגוג את סיומו
של הפרק האחרון בכרך הראשון של חיינו.
בחלומות הכי פרועים שלי לא דמיינתי שיעברו 20 שנה
ועדיין לא יהיה לנו מושג מה קרה לו.
ג'וש היה צריך להיות היום בן 39,
ואני מניח שהוא כבר היה עורך דין, אם לא סנטור.
הוא בטח היה הולך לבית ספר מובחר למשפטים, אולי ייל,
ואז היה חוזר לעיר הולדתו ופותח משרד עורכי דין משלו.
ג'וש היה נשיא ארה"ב עכשיו
אלמלא היה נעלם.
ואם לא נשיא, אז בדרך להיות נשיא.
תמיד אמרתי לג'וש,
"כשתגדל, בקריירה הפוליטית הגדולה שלך,
"רק תזכור,
"שאני אגור באגף המערבי של האחוזה,
ולאבא שלך תבנה בקתה בצפון היער."
והוא אמר, "אעשה את זה למענך, אימא".
אני חושבת שלג'וש מן הסתם היו סודות.
אולי הסודות האלה הרגו אותו. אני לא יודעת.
הלוואי שהאדם שידע את הסודות האלה יופיע.
ישפוך עליהם אור.
הוא הבן שלנו.
אנחנו רוצים לדעת מה קרה לו. אנחנו אוהבים אותו.
זה לא משנה. הוא הבן שלי.
אם יש לכם מידע כלשהו על היעלמותו של ג'ושוע גימון, -
צרו קשר עם המשרד המחוזי של שריף סטרנס בטלפון 320-259-3700 -
או היכנסו לאתר UNSOLVED.COM -
בפרקים הבאים ב"תעלומות בלתי פתורות" -
אני זוכרת שאימא שלי חלמה על בחור מוזר ואיזו אישה.
יכולתי לראות צינוק,
והם עושים מעשים סדיסטיים ומשונים לבחורה הזאת.
אני מרגישה שהרוח שלה ניסתה ליצור קשר עם מישהו.
אני חושבת שהיא רוצה שימצאו אותה.
איך ייתכן שהסירה הגיעה כל כך רחוק? מה קרה באותו יום?
ברור שהוא לא נהרג בסירה הזאת. אין שום ראיה ביולוגית לכך.
זוהי לא התאבדות. זהו רצח.
ניקו את כל המקום. הם פשוט נעלמו.
לא נשאר דבר. אין חוברת הדרכה לחטיפה.