EN DOKUMENTARSERIE FRA NETFLIX
For ett år siden forsvant Joshua fra en leilighet ved St. John's...
Det er fem år siden en St. John's-elev ble sett...
Denne uka er det 15 år siden Josh forsvant...
Studenten forsvant mens han gikk hjem fra en fest.
Han har ikke blitt sett siden.
Josh hadde hemmeligheter slik alle andre har hemmeligheter.
Men jeg bryr meg ikke om hva Josh gjorde.
Vi vil bare ha vår venn.
9. NOVEMBER 2002
ST. JOHN'S UNIVERSITY COLLEGEVILLE, MINNESOTA
Den kvelden var Josh på en fest
og spilte poker med venner i en studentleilighet.
Josh ankom festen ca. klokka 23.30 den kvelden.
Og en gang før midnatt
begynner folk å innse at Josh ikke er der.
Et par la merke til at en mann gikk, men de visste ikke om det var Josh.
Josh var ikke på festen lenger.
Og det fins ingen svar.
Han er bare borte.
- Skoleavslutning. -Å, ja.
Han var stolt av denne talen.
Jeg husker at han jobbet så hardt med den talen.
Jeg husker det. Ja.
Han og Katie hjalp til med Special Olympics.
-Å ja! Jeg glemte det. - Ja. Det er... Ja.
Katie og Josh på ballet.
- Det er et fint bilde. - Jeg elsker det.
Kveldens første par er seniorklassekasserer Katie Benson,
ledsaget av seniorsklassepresident Josh Guimond.
Josh og jeg vokste opp sammen. Vi gikk på skole sammen.
På videregående begynte vi å date.
Josh var kjæresten min på videregående.
Han var veldig pen, blond med blå øyne.
Han var atletisk. Han hadde god humoristisk sans.
Mange så ikke den siden ved ham,
for han var alltid så selvsikker og lærelysten.
Herregud. Se hvor alvorlig han er der.
Dere ser så gretne ut.
- Alle de andre smiler. - Alle de andre smiler.
Josh og jeg møttes da vi gikk i andre klasse
og ble svært fortrolige på slutten av videregående.
Etter det forble vi fortrolige.
Josh ble nominert som mest sannsynlig til å lykkes
i vår videregåendeklasse,
og jeg tror virkelig at han ville ha lyktes.
Josh likte å ha det gøy. Han var utadvendt.
Han var alltid fornøyd og smartere enn han burde vært.
For 13 år siden ble vi stemplet som spesielle helt fra begynnelsen.
Vi var 2000-klassen...
Josh var interessert i å bli advokat.
Som barn kunne du se det på måten han snakket til deg på
når du snakket med ham om ting.
Han stilte alltid spørsmål.
Samfunnet kan endre seg, men god, solid utdanning vil aldri det.
Så snart Josh skulle fylle 35,
stilte han til neste presidentvalg.
Hei, Josh!
Han planla å studere juridikum straks vi var ferdige med colege.
og deretter skulle han bli advokat.
Så ville han bli politiker. Til slutt ville han bli president.
På college bestemte vi oss for å gå på samme slags skoler.
Jeg gikk på College of Saint Benedict der det bare er kvinner,
og han gikk på St. John's University.
St. John's har bare mannlige studenter.
Det er to adskilte campuser, men et felles college.
Vi kunne ha timer sammen og fortsette vårt forhold på college.
I mitt andre år ble jeg med på skinnprosess-laget sammen med Josh
som lå et år bak meg på St. John's.
Josh slo meg ganske raskt som en jeg visste jeg kunne stole på,
en veldig intelligent person, og en lett person å komme overens med.
Da vi ble bedre kjent, innså vi at vi hadde mye til felles.
I mitt seniorår, hans juniorår, var vi romkamerater,
og jeg var en av hans beste venner da han forsvant.
Sist jeg traff Josh var uka før
på Macalester College, der vi overvar skinnprosessen.
Han vant en rekke priser, og jeg sa til ham at han var god,
at jeg var glad i ham, og sa: "Vi ser deg neste gang."
Og det var det.
9. NOVEMBER 2002
Lørdag 9. november 2002
dro Josh og jeg på brunsj sammen.
Og på et tidspunkt fikk vi en invitasjon fra Katie:
"Vil dere henge med meg og mine romkamerater?"
Så jeg tenkte: "Jeg drar til Katie og henger med dem i kveld."
Men Josh fikk også en invitasjon fra andre venner
som spilte poker den kvelden i leiligheten til en annen fyr.
Sist jeg så ham var etter middagen,
trolig 18.30, 19.00.
Han var med sin venn Alex i vår leilighet.
Jeg sa: "Hei, jeg drar dit", og Josh sa: "Ok. Ha det gøy."
Jeg sa: "Ha en fin kveld, dere også. Vi ses senere." Og det var det.
Jeg tror det var en gang etter 02.00 at jeg forlot Katies leilighet.
Jeg dro hjem. Jeg gikk ovenpå. Jeg så at Josh ikke var på rommet.
Men jeg sa: "Han må fortsatt være på festen."
Neste morgen
så jeg at han fortsatt ikke var der.
Jeg syntes det var rart.
Jeg sjekket min AOL Messenger.
Kontoen hans hadde vært inaktiv i over 12 timer.
Jeg tenkte bare: "Hvor er han?"
Jeg snakket med Greg og Alex fordi han var sammen med dem kvelden før,
men de visste ikke hvor han var.
Jeg tror det var to eller tre om ettermiddagen
at Nick spurte om jeg visste hvor Josh var.
Josh gikk glipp av skinnprosessen
Jeg tenkte at det var veldig atypisk.
Noe var galt.
Jeg visste at noe hadde skjedd ham, eller noe hindret ham
i å komme tilbake. Jeg visste at han ikke ville ha dratt alene.
Jeg var virkelig bekymret.
Jeg fikk en telefon fra dekanus søndag kveld klokka 22.30, 10. november,
og han sa: "Du må melde din sønn savnet."
"Vennene hans har ikke sett ham siden i går kveld."
SENIORÅR
Jeg var fryktelig redd og flippet ut.
Jeg forsto straks at det var en alvorlig situasjon.
Du tenker ikke så mye på det tidspunktet. Ditt eneste barn er savnet.
Du vet ikke hva du skal gjøre.
Telefonen fra Joshuas mor om Joshuas forsvinning kom inn
10. november klokka 23.42.
Sheriffkontoret foretok et søk i leiligheten hans.
Jeg ville klassifisert det som en gjennomgang.
Den var ikke stengt da.
De lette etter tegn på kamp, tegn på kriminell aktivitet.
Lette kanskje etter selvmordsbrev
eller noe som antydet hvor han befant seg.
Men det så ut som et vanlig college-gutterom.
Tv-en var fortsatt på.
Det var ingenting som virket uvanlig
eller kriminelt.
De så på hans personlige ting, som lommeboka hans.
Noen av de tingene kan antyde om han dro
og hadde planlagt å være borte en stund.
Jeg husker at nøklene hans var der, og vi sjekket.
Bilen sto på parkeringsplassen der jeg husker han parkerte sist.
Han ikke hadde kjørt noe sted.
Og jeg så at Joshs briller og linse-etuier fortsatt var der.
Og det ville være noe du tok med deg
hvis du skulle prøve å starte et nytt liv et sted.
Linser trengs for å komme seg rundt,
så med åpne etuier uten kontaktlinser,
tenkte vi at han ikke kom hjem og fortsatt var på campus.
Ingen grunn til å tro at noe hadde skjedd. Det var ikke uvanlig
å overnatte et annet sted enn på internatet.
Så vi snakket med Joshuas venner og romkamerater
for å spore hans bevegelser og aktiviteter kvelden før han forsvant.
Josh og vennene hans var i Joshs leilighet i St. Maur House.
De forlot leiligheten for å gå på festen i Metten Court 75
som lå en fem minutters spasertur unna.
Vi vet at Josuas nøkkelkort ble brukt til å få tilgang til hans leilighet 23.06,
noe vi tror var han
som dro for å hente noen øl til.
Og det var siste gang Josh brukte nøkkelkortet inn i leiligheten.
St. John's University er et veldig lite campus.
Et studentantall på 2000.
Det er liten avstand mellom bygningene.
Joshuas internat, St. Maur House,
ligger mer i den midtre delen av campus.
Metten Court, der festen var,
ligger mer ved nordgrensen av campus.
En sjø strekker seg gjennom campus.
Den hindrer deg i å gå direkte fra leilighetene til St. Maur House.
Pokerfesten Joshua var på, var en ganske liten forsamling, 10 til 12 unge.
Noen visste hvem Josh var, men kjente ham ikke så godt.
Noen som ikke kjente ham, hadde møtt ham den kvelden.
De sa at han dukket opp på festen mellom 23.30 og 24.00,
og at Josh tok noen drinker og spilte kort.
Jeg snakket med mange av Joshs venner som var på pokerfesten med ham,
og måten de beskriver ham på...
Han var i godt humør.
Han koste seg. Han spøkte.
Han oppførte seg som sitt vanlige jeg på festen.
Noen trodde han var beruset.
Noen mente han var edru nok
til å kunne gå og snakke og holde kontroll på seg selv.
Til slutt så de Josh reise seg fra bordet,
og ingen fulgte nøye med på hvor han skulle.
Ifølge folk på pokerfesten
reiste han seg og forlot festen uten å si noe til noen.
Én person sa at de trodde at han skulle på do.
I dette tilfellet ligger både inngangsdøra og doen
i samme retning.
Om noen ikke fulgte med, ville de ikke visst hvor han skulle.
Jeg kan ikke huske at han noen gang hadde gjort det tidligere,
at han hadde dratt uten å si farvel.
Den Josh jeg kjente, ville fortelle folk han kom med at han dro.
Den første etterforskningskvelden
ble en sporhund hentet inn for å spore lukten av Josh.
Det førte til stien mellom Metten Court-leilighetene
og St. Maur House.
Sporet stoppet der.
På det tidspunktet da Josh forsvant
var jeg kriminalreporter for St. Cloud Times i St. Cloud, Minnesota.
Innen noen timer etter at Josh forsvant
fikk jeg vite
at de hadde en savnet person-sak ved St. John's.
De hentet blodhunder raskt etter at Josh forsvant,
og jeg tror én av blodhundene fikk treff på et område på en bru
som ville vært på stien fra kortspillet til der Josh bodde.
Og de fant to vitner.
Gjennom etterforskningen identifiserte vi to studentvitner.
Én fra St. John's. Én fra St. Ben's.
En fyr og en jente.
Mellom 00.15 og 00.30
gikk de ned veien mot Metten Court-leilighetene.
Da de kom ned i området nær gangbrua ved Stumpf Lake
så de en mann iført hettegenser med blå jeans,
og den fysiske beskrivelsen stemte overens med Joshuas.
De fortsatte å gå, og da de så seg tilbake igjen,
var ikke personen der lenger.
Det var omtrent samtidig som Josh forlot festen,
så det antas at det var Josh.
Vitnene rapporterte ikke at de så noe eller noen andre.
Ingen andre, ingen andre biler, ingen indikasjon på hva som kan ha skjedd.
Han bare forsvant.
Ingenting kan lede oss i en eller annen retning.
Han er her og borte i neste minutt.
Josh er savnet. Vennene hans visste ikke hvor han var.
Ingen hadde sett ham.
Så jeg var veldig bekymret fordi det var atypisk,
og det var ikke Josh.
11. NOVEMBER 2002
Mange politibyråer var involvert i leteaksjonen.
Stearns County sheriffkontor ledet etterforskningen.
Nasjonalgarden ble til slutt tilkalt
for å hjelpe til med søk fordi selve campusdelen
der studentene gikk, var relativt liten,
men området som ble eid av St. John's var enormt.
St. John's University er en privat collegecampus på innpå 1000 mål.
Det er i et landlig område i Stearns County.
Det er et stort område å dekke, fra våtmark til innsjøer
til skogkledd, kupert, tett terreng.
12. NOVEMBER JOSHUA SAVNET I TRE DAGER
Tirsdag brakte de inn hestene,
og de gjennomsøkte campus og ravinene.
Og på den tredje dagen, onsdag,
lot de oss lete med dem, og de delte oss inn i grupper.
- Bør vi ikke dra tilbake hit? - Vi skal til gangbrua.
Jeg gikk ut og lette rundt på campus.
Det var hundrevis av folk der.
Det var nok den største leteaksjonen jeg har sett.
Trolig den største leteaksjonen i fylket.
Jeg var livredd
fordi vi lette etter vår venn i dette krattet med tanke på hva vi kunne finne,
og vi så ingenting.
Jeg ville vite hva som skjedde med ham. At han skulle bli funnet.
Jeg ville ikke være den som fant ham.
Joshua Guimond er fortsatt savnet i kveld...
FBI ble tidlig brakt inn i saken.
Politiet i Minnesota og Wisconsin har et foruroligende mysterium.
Da Josh forsvant,
var flere collegestudenter savnet.
Alle var omtrent like gamle, de forsvant om natta.
Kan forsvinningene henge sammen?
Én teori gikk ut på at en seriemorder dro opp og ned Mississippi-elva
og bortførte og drepte dem.
Chris Jenkins forsvant etter en halloween-fest
på en bar i Minneapolis.
Seks dager senere forsvant Michael Noll, en 22-årig student,
etter å ha feiret bursdag på en fest i Eau Claire, Wisconsin.
NOEN VET DET
Disse er alle unge menn.
Folk som Josh som er vellykkede, sterkt motiverte, ærgjerrige...
...innenfor en radius på 160 km fra Minneapolis.
Men to andre viktige elementer knytter sakene sammen.
Alkohol og vann.
Michael Noll- og Chris Jenkins-sakene som skjedde på omtrent samme tid
skapte forvirring som kanskje ikke hadde vært der i Josh-saken
om det ikke hadde skjedd mye annet.
Å koble ting som ikke henger sammen kan ødelegge etterforskningen.
Både lokalpoliti og FBI sier,
uten å utelukke en forbindelse,
at det ikke er bevist noen sammenheng.
Er det en sammenheng?
Alt de vet, og alt vi med sikkerhet vet,
er at barna deres ikke er å finne.
Under de første søkene etter Josh ble hundepatruljen brakt inn,
og hunden førte oss ned til vannet ved brua.
Så tanken var: "Falt han i vannet? Gikk han ned til vannet?"
"Var han beruset og snublet?" Han er kanskje i vannet.
Søkene omfattet dregging etter et lik, dykkere i vannet,
båter der vi bruker sonarteknologi...
Å se den innsjøen bli dregget
var det mest surrealistiske, trolig grusomste minnet jeg har.
Jeg er her og leter etter min beste venn
som politiet tror er på bunnen av innsjøen.
Jeg kunne ikke tro på galskapen og alvoret i det.
Det er hardt.
Men da vinteren kom,
tenkte man fordi vannet var kaldt,
og noen steder var det frosset,
at hvis Josh var i vannet,
vil liket hans aldri komme til overflaten før vanntemperaturen steg.
Så vi innstilte leteaktivitetene i vannet,
og vi ventet bare til våren.
Da høst ble til vinter, var det frustrerende fordi det føltes som
om det ikke ble lett mer på campus.
Jeg følte at alt stanset, og det var ingen steder å lete.
Jeg følte meg hjelpeløs.
Jeg ble spurt av folk på St. John's
om noen andre kunne flytte inn på Joshs rom.
Men jeg sa nei. Jeg ønsket ikke det.
Jeg syntes det var en fæl idé.
Det var vanskelig å se den døra hver dag
fordi den var et symbol på:
"Det er Joshs rom. Nå er det bare denne døra."
Uvisst hvordan jeg avsluttet semesteret da Josh forsvant.
Det var ufattelig.
Han og jeg hadde en time sammen det semesteret,
og jeg dro aldri tilbake.
Guimond ble sett ved midnatt da han forlot en fest.
Det var søk på søk. Ingen tegn til ham.
Familien hans ba politiet om å gjøre mer.
Josh er der et sted.
Intet lik er funnet. Vi tror derfor ikke at han er død.
Brian var nok ikke fornøyd
med den retningen vi tok etterforskningen i,
hastigheten på etterforskningen,
vår oppmerksomhet, og han ville ha svar på hva som skjedde med sønnen.
Påt den tiden brakte familien inn en blodhund for å hjelpe til med letingen.
Er det andre eller tredje gang hun er der?
Det er ikke uvanlig at blodhunder værer en lukt
lenge etter at noen er borte.
Uker og måneder etterpå.
Denne hunden sporet Joshuas lukt fra Metten Court til Stumpf Lake,
så til Joshs leilighet i St. Maur House,
så til St. John's Abbey.
St. John's University er en ganske unik institusjon.
Det er et religiøst college.
Det er et kloster på campus, og noen av munkene er professorer.
Da Josh forsvant, kom det frem mange nye historier
om ting som skjedde i klosteret eller på St. John's Abbey.
Flere anklager om geistlig sexmisbruk ved St. John's Abbey i Collegeville.
I Stearns County Court ble det reist to søksmål
om overgrep mot studenter 40 år tilbake.
I dag sto et nytt offer frem
og hevdet at en munk misbrukte ham på skolen.
Dette er det fjerde søksmålet mot en munk ved St. John's Abbey.
Før han forsvant
snakket Josh og jeg om seksuelle overgrep ved Abbey.
og Josh var bare rasende.
OVERGREPSRAPPORT FORTIET
Han var veldig opprørt over at det skjedde og at det ble skjult.
Brian hadde fortalt oss at han trodde Joshua drev gransking
angående seksuelle overgrep for å skrive en forskningsartikkel.
Vi så på datamaskinen hans.
Vi så andre forskningsartikler, men jeg så ingenting om det.
Så da søket førte til Abbey med blodhunden...
Hun søker her borte.
...da hunden kom inn på avstengte områder der vanlige folk ikke har adgang,
kontaktet til slutt St. John's oss, så vi skulle ta oss av det.
Ser du hvor hun vil gå?
Brian ba om at letingen fortsatte inne i klosteret,
og de ble nektet adgang.
Senere ble vårt kontor oppringt,
og vi kunne få samtykke til å lete gjennom klosteret med hunden.
Nå vil hun tilbake dit. Gå tilbake til klosteret.
Hunden fant Joshs lukt inne i klosteret
nær baksiden av bygningen, men ingen bevis på Josh ble funnet.
Blodhunder kan trenes opp til mye,
spore og følge gamle lukter,
finne levninger om de er trent,
men de er ikke alltid nøyaktige.
Og vårt kontor var skeptisk til hundeteamet på den tiden.
Et dusin pedofile prester bor på campus i et kloster,
like ved der jeg står.
Så langt har ingenting
knyttet dem til Guimonds forsvinning.
Jeg tror at hvis noen gjorde noe med Joshua,
noen som hadde noen tilknytning til den campusen,
finner vi ham aldri.
Ikke engang et lik. Noensinne. Fordi de er altfor hemmelighetsfulle.
I aftenglødens lys...
Jeg lurer på om jeg får se ham igjen
eller vite hva som skjedde.
Lyden av en familie som fortsatt håper, fortsatt ber for noe tapt.
Andre er funnet,
de som forsvant rundt samme tid.
Chris Jenkins, en UM-student, liket ble funnet i februar 2003.
Michael Noll, Wisconsin-student, ble funnet en måned senere.
Chris Jenkins og Michael Noll ble funnet i vannmassene
de var i nærheten av da de forsvant.
De to andre studentenes dødsfall
ble ikke knyttet til Joshs forsvinning.
Etter hvert som de andre studentene ble lokalisert,
ble det enda mer illevarslende at Josh fortsatt var savnet.
HVOR ER JOSH
Da Chris Jenkins og Michael Noll ble funnet i vannmasser,
virket det som vi ville finne Josh.
Da våren kom,
var teorien at hvis Josh er i en av innsjøene,
vil vanntemperaturen stige, gassene i kroppen vil gjøre jobben,
og han vil flyte.
Jeg intervjuet Katie
som sa at hun mislikte å se isen fryse til på innsjøene,
for hvis han er der, vil det sperre ham inne.
Hun mislikte å se isen smelte
fordi det kan varme vannet nok til at han flyter,
og hun ønsket ikke det heller.
Det var en veldig stressende og anspent tid, å bare lure på:
"Blir i dag dagen?"
Om våren begynte sheriffkontoret straks å lete i vannet
og i områder rundt vannet,
og til slutt dykking flere ganger i flere vannmasser.
Og jeg husker at Brian lette i innsjøene.
Han er der ute i en kajakk.
Og jeg kom meg ikke over tanken på at
hva om kroppen hans fløt opp ved siden av den kajakken?
Hva ville man gjort som far?
Hvis teorien deres stemte, burde han ha vært der i vannet.
Vi burde ha gått dit, og der er han. "Ok, slutten på historien."
Men det var ikke tilfelle.
Da sheriffkontoret var ferdig med å lete,
konkluderte de med at Joshua ikke var i vannet.
Da Joshuas lik ikke dukket opp,
var det mange teorier om hva som kunne ha skjedd ham.
Jeg tror den mest gjengse teorien
var at noen som kjente Josh eller var nær Josh
gjorde noe med Josh.
Kan være en venn, en romkamerat.
Under vår etterforskning fortalte en av Joshs romkamerater oss
at han hørte en krangel mellom Nick og Josh tidligere den kvelden
før Josh forsvant.
Og krangelen gjaldt Katie.
Josh og jeg datet i ca. fire og et halvt år,
men da vi begynte på college,
bestemte vi oss for å gjøre slutt, og Josh og jeg slo opp.
Da Josh forsvant, hadde vi vært fra hverandre i noen måneder.
Rett etter at Josh forsvant, ble det spekulert i
om Nick og Katie var sammen,
om de var romantisk involvert,
om det var et mulig motiv for å påføre Josh noen skade,
eller om Josh var lei seg fordi de ble sammen
etter at Josh og Katie slo opp.
Jeg tror Nick og jeg til en viss grad var tiltrukket av hverandre.
Han og jeg vurderte å date.
Vi var nære.
Vi diskuterte om vi ville ha et slags forhold
ut over vennskap,
men jeg ville ikke kalle det romantisk.
Vi kysset kanskje to ganger, og så bestemte vi: "Vet du hva?
Dette er ikke en vei vi vil gå nå."
Katie og Nick nevnte begge i sine forklaringer til oss
at de snakket om Nicks ønske om å date Katie.
Nick tiltrakk vår oppmerksomhet under etterforskningen
fordi hans tidslinje for hvor han var den kvelden
avvek fra Katies opprinnelige forklaring til oss.
Nick fortalte oss at han forlot Katies leilighet ca. 02.30.
Og nøkkelkortloggen på campus viste at han låste seg inn på sitt rom 02.42
om morgenen 10. november.
I sin forklaring fortalte Katie oss at han dro 01.00 eller 01.30.
Det er en time det ikke er redegjort for
når turen mellom campusene tar sju til ti minutter,
særlig på den tiden av natta.
Det han fortalte oss da stemte ikke med det Katie sa.
Nick ble bedt om å ta en løgndetektortest.
Først sa han at han ville vurdere det,
og da tidspunktet ble satt, valgte han å ikke ta den.
Jeg sa: "Nei, det vil ikke gagne noen.
Jeg ønsker ingen falsk positiv, for de er ikke til å stole på."
Det er en grunn til at de ikke godtas i retten.
Jeg syns ikke det er unormalt eller merkelig
at en i den stillingen ikke ville ta den.
At han avslo og avlyste i etterpåklokskap
er en detalj vi må vurdere.
Jeg ble ikke fortalt at jeg var mistenkt eller interessant.
Jeg var ikke innblandet i forsvinningen.
Jeg tenkte: "De går ikke i riktig retning,
for dette er den retningen jeg med sikkerhet kan si er feil."
Jeg hadde liten tiltro til den teorien.
Jeg tenkte at hvis de fortsetter å se på Nick,
hvis de fortsetter å se på ham som hovedmistenkt,
og hvis de ikke ser noe annet sted, vil vi aldri finne Josh.
Min første tanke er at det var en slags ulykke.
Og en som var involvert, prøvde kanskje å dekke over det
for å unngå mulige konsekvenser.
Tidlig følte jeg at det var noen på festen
som hadde sett ham like før han forsvant,
og jeg fikk denne følelsen:
"Forteller de meg hele sannheten?
Eller er det noe som ikke er flatterende,
kanskje noe pinlig de ikke vil at noen skal vite,
som de aldri vil fortelle til noen?"
Det festnet seg alltid bak i hodet mitt.
De er unge med mål og ambisjoner. De har hele livet foran seg.
Hvis de vet at noe har skjedd,
har de en fremtid å beskytte.
Så det kan være en motivasjon for å skjule noe.
Men om noe skjedde på festen,
tror jeg ikke det er mulig å få ti eller tolv unge til å tie om det.
Jeg tror de unge på festen vet mer enn de sier.
Å si: "Josh reiste seg
og sa han skulle på do og aldri kom tilbake."
Og ingen lurte på hvor han var.
Det gir ingen mening for meg. Det er mer her enn det de sier.
I dagene som fulgte etterforskningen av hvor Josh dro
så etterforskerne fortsatt på fysiske bevis.
Etter det første søket
fjernet ikke vårt kontor datamaskinen eller harddisken eller noe
fra Joshuas rom.
Da hadde de ingen grunn til å tro
at datamaskinen ville gi info
basert på retningen i den tidlige etterforskningen.
Så vi fikk adgang til datamaskinen av Brian, og vi kunne se
at noen hadde slettet ting på Joshuas datamaskin.
dager etter at han forsvant.
Internett-sletteprogrammet i 2002
var et program som kunne installeres fra Internett
på enheten, som ville tillate noen filer
å bli slettet midlertidig
eller slettet permanent fra harddisken på datamaskinen.
Sletteprogrammet hadde ikke tidligere blitt brukt på datamaskinen.
Det var åpenbart mistenkelig for oss
og noe vi ønsket å belyse nærmere.
Det rimte ikke med Joshs bruk av datamaskinen.
Etter at Josh forsvant
stengte de ikke av rommet hans.
Så hvem som helst kunne gå inn og ut.
Så Brian bestemte seg for å få alle tingene hans ut derfra
innen to uker etter at Josh forsvant.
Alle de unge i leiligheten kunne hatt tilgang til datamaskinen hans
og alt annet.
Jeg passet på å ikke gjøre noe på datamaskinen hans,
og jeg ville ikke forstyrre noe
fordi jeg anså det som viktig,
og jeg skulle ikke rote med det.
Det virker rart at noen dager etter at en forsvinner,
går noen andre enn den savnede inn på datamaskinen og sletter filer.
Men vi vet ikke hvem og ikke hva filene var.
Så man følte at det var mer med den datamaskinen.
Vi gjorde alt sammen. På college sammen.
Begynte neste kapittel i livet sammen.
Jeg antok at det ble sånn når vi tok eksamen.
Det tok meg lang tid å innse og godta at Josh var en savnet person.
Jeg ventet at han skulle være i timen,
eller dukke opp på skinnprosess eller bare være tilbake på campus.
Det tok meg lang tid å godta at han kanskje ikke kom tilbake.
Han var min beste venn, og her på campus var han min familie.
Jeg husker fortsatt avsluttende eksamen i 2003.
De fleste der var åpenbart svært fornøyde.
Det er en fin dag. Jeg følte ingenting av det.
Jeg ville bare bli ferdig.
KANDIDATER HUSKER GUIMOND
Jeg savnet ham så mye.
Det var som om jeg mistet en del av meg selv.
Vi sto hverandre veldig nær, og...
Jeg følte meg fortapt uten ham.
Det er fem år siden en St. John's-student sist ble sett.
Ingen vet hva som skjedde med Guimond.
Familie og venner håper at han vender tilbake.
Det er verre nå.
Det er verre, for dette er dagen
som markerer det femte året han er borte,
og vi aner ikke hva som skjedde, hvor han er.
POLITISENTER
Da vi så på saken uten å ha noe spesifikt
som viste vei til det som skjedde,
ble nesten alt vurdert.
JOSHUA GUIMOND SAVNET PERSON
Spesielt i 2008
begynte jeg å se på datamaskinen til Josh.
Ulike folk har sett på den opprinnelige harddisken.
Men i 2008
begynte ny teknologi å gi meg
noen nye etterforskningsting å se på,
noen andre muligheter.
Jeg tok disken til kriminalinnsiktsbyrået,
satte den opp på laben.
Siden den gang
har datamaskinen vært en sentral del av etterforskningen.
Vi erfarte at sletteprogrammet
som vi fant på Joshuas datamaskin i 2002,
bare ville slette nettleserhistorikk, infokapsler og sånt.
Det ville ikke slette masse data.
Vi hadde fortsatt mesteparten av innholdet på datamaskinen.
Vi så på e-postene hans, ganske trivielle og vanlige ting
man kan forvente å se på en college-ungdoms datamaskin.
Det som vekket min interesse
for at dette kunne være en nøkkel til å løse saken
var at han brukte tid på Yahoo! Personals.
Vi identifiserte tre forskjellige profiler som vi tror ble brukt av Josh.
Én har en del av navnet hans og postnummeret for området han bodde i.
Og to andre fremstiller ham som kvinne.
Den ene er CoochieCoo2002, og den andre er GwenGirlBigJugs.
Vi vet fra oppfølging med individene senere
at han chattet med menn på nettet og fremstilte seg selv som kvinne.
Undersøkelsen av datamaskinen
tyder på at han hadde hemmeligheter
han ikke ville dele.
Noen av tingene på datamaskinen ville få en til å tro at
han lette etter flyktige møter av noe slag,
prøvde å møte folk på nettet som han ikke delte med noen.
Han kan ha utforsket sin seksualitet,
men samtidig strakte pornografien han så på
og hadde på datamaskinen seg fra heterofil til homofil pornografi.
Og ingen vi avhørte hadde noen tro på eller informasjon om
at han var homofil eller transkjønnet.
Jeg tror ikke Josh var homofil. Jeg fikk aldri det inntrykket av ham.
Jeg visste ikke at han utforsket noe sånt,
mens vi var sammen da jeg kjente ham.
Jeg så aldri tegn på at han var homofil.
Så det ville overraske meg betydelig.
Ved å se på den kontoen vandrer tankene dine.
Hva ville du gjort om du snakket
med profilen han hadde, og du fant ut at du snakket med
en 20 år gammel mannlig collegestudent ved St. John's?
Hva ville det fått noen til å gjøre hvis de oppdaget det?
Det ville vært flaut.
Vil det få deg til å si: "Jeg vil finne ut hvem som gjorde det?
Jeg vil møte den personen. Vil jeg skade den personen? "
Jeg vet ikke hva det ville få folk til å tenke.
En av teoriene er at Josh muligens traff noen
på et chattenettsted
og chattet med dem på forhånd for å ordne et treff,
noe som kan forklare hvorfor han dro midt på natta.
Kanskje for å møte noen han kanskje ikke helt kjente,
og noe skjedde med ham.
Vi så på St. John's sikkerhetsrapporter som de hadde da.
Sikkerhetstjenesten er navnet på sikkerhetsstaben på campus.
Så vi ser etter klager på mistenkelig aktivitet,
mistenkelige biler, mennesker
og folk på campus som ikke var tilknyttet campus på noen måte.
Det var to hendelsesrapporter som vekket min interesse.
I begge tilfeller
var det et kjøretøy som sikkerhetstjenesten hadde sett
på forskjellige steder på campus to netter i 2002,
forut for Joshuas forsvinning.
Det er flere områder på campus som er mørke. Ikke godt opplyst.
Litt mer avsides i utkanten av campus som vanligvis ikke brukes om natta,
som folk frekventerer for møter eller kobling.
Stedene bilen ble sett på var forenlig
med den typen koblingsområde.
Sikkerhetstjensten fastslo i hendelses- rapportene at da de kjørte bort til bilen,
så de en mann i collegealder
komme ut fra passasjersetet og løpe av sted i mørket.
Sikkerhetstjenesten sa i sin første rapport at mannen som løp,
var i collegealder.
De kunne ikke fortelle stort mer enn det.
Men i den andre rapporten kunne de snakke med en annen mann i collegealder
som satt i passasjersetet i den bilen.
De nevner i begge rapporter
at passasjeren i passasjersetet
ikke ble gjenkjent.
I hendelsesrapportene står det spesifikt hvilket kjøretøyet var,
og de beskrev det som en oransje Pontiac Sunfire.
De hadde skiltnummer, kjøretøybeskrivelse,
og i ett tilfelle hadde de snakket med denne personen.
Han fortalte dem at han satte av en student på campus.
Vi har vært i kontakt med personen fra rapportene,
og han ga oss den samme forklaringen som han gjorde da,
at han satte av en student fra en annen campus.
Vi var interessert i å finne kjøretøyet for å se etter kriminaltekniske bevis
som antydet om denne personen hadde kontakt med Joshua.
Dessverre er den ikke tilgjengelig for oss fordi den bilen er knust.
Vi vil gjerne identifisere studenten han var sammen med.
Og spørre hvordan de møttes, hva formålet med møtet var,
for å se om det på noe vis er knyttet til Joshuas forsvinning.
Hvis denne personen vanker på campus,
vil vi vite om han møtte eller omgikkes Joshua.
Sheriffkontoret er også interessert i å snakke med noen
som hadde kontakt med denne mannen i en Pontiac Sunfire, av oransje farge,
eller noen andre som kan ha kommet på campus
uansett grunn den gangen.
Etterforskerne har sett på noen av mannsbildene
på Joshs Yahoo!-brukerkonto,
og personen i en Pontiac Sunfire matcher ingen av disse.
Joshuas datamaskinaktivitet og særlig det å være på Yahoo! Personals
kan ha bidratt til at han forsvant.
Det virker sannsynlig at han var på en datingside eller prøvde å møte folk,
og jeg tror det er vår mest sannsynlige teori.
Da vi avbildet harddisken, så vi mange forskjellige bilder,
og noen av dem er knyttet til hans Yahoo! Personal-side.
Vi har mange bilder vi vil ha publikums hjelp til å identifisere,
så vi kan snakke med dem
for å se om de har forbindelse til Joshua,
om de har møtt Joshua,
og hvorfor de opptrer på harddisken hans.
Jeg hengte Joshuas bilde på veggen
for alle som kom gjennom kontoret
fordi vi fortsatt har denne uløste saken.
Og vi må ha en konstant, daglig påminnelse om at den er der,
så den ikke blir glemt.
Det er viktig for meg personlig.
Skuffelsen i denne saken er...
Veien fremover er lang og vanskelig.
Heldigvis har vi vært godt utstyrt
for å feire avslutningen
av det siste kapittelet i første bind i våre liv.
Aldri hadde jeg trodd at vi 20 år senere
ennå ikke ville ane hva som skjedde med ham.
Josh burde vært 39 nå,
og jeg antar at han ville vært advokat om ikke senator allerede.
Han skulle på et elitejussuniversitet, kanskje Yale,
og så komme til hjembyen og åpne advokatpraksis.
Josh ville vært president i USA nå
hvis han ikke forsvant.
Om ikke president, på vei til å bli det.
Jeg sa alltid til Josh:
"Når du vokser opp, i din store, politiske karriere,
bare husk,
jeg bor i vestfløyen i herskapshuset,
og du bygger en hytte langt nord i skogen til faren din."
Og han sa: "Jeg skal gjøre det for deg, mamma."
Jeg tror nok Josh hadde hemmeligheter.
Kanskje de fikk ham drept. Jeg vet ikke.
Jeg skulle ønske at de som kjente hemmelighetene sto frem.
Få dem ut i lyset.
Han er sønnen vår.
Vi vil vite hva som skjedde med ham. Vi elsker ham.
Det gjør ikke noe fra eller til. Han er sønnen min.
HAR DU OPPLYSNINGER OM JOSHUA GUIMONDS FORSVINNING,
RING STEARNS COUNTY SHERIFFKONTOR PÅ 320-259-3700
ELLER KONTAKT UNSOLVED.COM
NESTE PÅ ULØSTE MYSTERIER
Jeg husker at moren min hadde drømmer om en rar fyr og en dame.
Jeg ser et fangehull,
og de gjør sadistiske og rare ting med denne jenta.
Jeg føler at hennes ånd prøvde å komme i kontakt med noen.
Jeg tror hun vil bli funnet.
Hvordan kom båten så langt ut? Hva skjedde den dagen?
Han ble tydeligvis ikke drept i den båten. Det er ingen biologiske bevis der.
Dette var ikke et selvmord. Dette er et drap.
Hele stedet ble ryddet. De var bare borte.
Ingenting igjen. Det er ingen bortføringsmanual.
Tekst: Øystein Johansen