EN DOKUMENTÄRSERIE FRÅN NETFLIX
För ett år sen försvann Joshua Guimond nära St. John's University...
Det är fem år sedan en elev på St. John's sågs...
Det har gått 15 år sedan Josh Guimond försvann...
Eleven försvann på väg hem från en fest.
Han har inte setts sen dess.
Josh hade väl hemligheter precis som alla andra.
Men jag bryr mig inte om vad Josh gjorde.
Vi vill bara ha vår vän.
Den kvällen var Josh på en fest
och spelade poker i ett studenthem på campus.
Josh kom till festen omkring klockan 23:30.
Och precis innan midnatt
började folk inse att Josh inte var där.
Några hade sett en kille resa sig och gå, men de visste inte om det var Josh.
Josh var inte kvar på festen längre.
Och det finns inga svar.
Han är bara borta.
- Examen. - Just det.
Han var stolt över det talet.
Jag minns att han jobbade mycket med det talet.
Jag minns det. Ja.
Han och Katie hjälpte till med Special Olympics.
- Ja! Det hade jag glömt. - Ja. Det är... Ja.
Katie och Josh på balen.
- Det är en fin bild. - Jag älskar den.
Vårt första par är klasskassör Katie Benson,
eskorterad av vår klassordförande Josh Guimond.
Vi växte upp tillsammans. Vi gick i skolan ihop.
Vi började dejta i high school.
Josh var min high school-kärlek.
Han var väldigt stilig, blond med blå ögon.
Han var atletisk. Han hade en härlig humor.
Många såg inte den sidan av honom,
för han var väldigt självsäker och studieinriktad.
Jösses. Kolla vad allvarlig han är där.
Ni ser så sura ut.
- Alla andra ler. - Alla andra ler.
Josh och jag träffade när vi gick i andra klass
och blev nära vänner i slutet av high school.
Vi fortsatte vara vänner efter det.
Josh nominerades som mest sannolik att lyckas
i vår high school-klass,
och jag tror att han skulle ha lyckats.
Josh gillade att ha kul. Han var utåtriktad.
Han var alltid glad och smartare än han borde ha varit.
För 13 år sedan stämplades vi som speciella från början.
Vi var 2000 års klass...
Josh ville bli advokat.
Redan som barn märktes det på sättet han pratade
när man pratade med honom.
Han ifrågasatte allt.
Samhället må förändras, men aldrig bra undervisning.
Till sin 35-årsdag
skulle han ställa upp i presidentvalet.
Josh!
Han skulle läsa juridik efter college
och sedan skulle han bli advokat.
Därefter politiker och till slut skulle han bli president.
Vi valde liknande skolor när vi skulle börja på college.
Jag gick på College of Saint Benedict, som bara är för kvinnor,
och han gick på St. John's University.
St. John's är en skola för män.
De är två separata campus men ett gemensamt college,
så vi hade lektioner ihop och fortsatte vår relation på college.
Under mitt andra år gick jag med i rättegångsteamet med Josh,
som gick ett år under mig på St. John's.
Josh var en person som jag kunde lita på,
väldigt intelligent och väldigt lätt att komma överens med.
När vi lärde känna varandra bättre insåg vi att vi hade mycket gemensamt.
Vi var rumskamrater under mitt sista år och hans tredje,
och jag var en av hans bästa vänner när han försvann.
Sista gången jag träffade Josh var veckan innan,
på Macalester College, där jag såg övningsrättegången.
Han vann några utmärkelser och jag sa att han var duktig,
att jag älskade honom och sa: "Vi ses nästa gång."
Och det var det.
Lördagen den nionde november 2002
åt Josh och jag brunch tillsammans.
Vi fick en inbjudan ifrån Katie:
"Vill ni umgås med mig och mina rumskompisar?"
Så jag tänkte: "Jag går till Katie och hänger med dem ikväll."
Men Josh fick också en inbjudan från några andra vänner
som spelade poker den kvällen i en annan lägenhet.
Sista gången jag träffade honom var efter middagen
omkring klockan 18:30, 19:00.
Han var med sin vän Alex i vår lägenhet.
Jag sa: "Jag ska gå nu," och Josh sa: "Ja, okej. Ha kul."
Jag sa: "Detsamma. Vi ses senare." Och det var allt.
Jag lämnade Katies lägenhet någon gång efter klockan 02:00.
Jag gick hem. Jag gick upp. Jag såg att Josh inte var i sitt rum.
Jag tänkte: "Han måste vara på festen."
Nästa morgon
var han fortfarande inte där.
Jag tyckte det var konstigt.
Jag kollade AOL Instant Messenger.
Hans konto hade varit inaktivt i över 12 timmar.
Jag undrade var han var nånstans.
Jag pratade med Greg och Alex som han var med kvällen före,
men de visste inte var han var.
Klockan var nog omkring 14:00 eller 15:00
när Nick ringde och frågade om jag visste var Josh var.
Han hade missat övningsrättegången.
Jag tänkte att det var olikt honom.
Jag visste att nåt var fel.
Jag visste att nåt hade hänt, eller att nåt hindrade honom,
för jag visste att han inte skulle ha åkt ensam.
Så jag var väldigt orolig.
Jag fick ett samtal från dekanen klockan 22:30 den tionde november,
och han sa: "Du måste anmäla din son försvunnen.
Hans vänner har inte sett honom sen igår kväll."
Jag var väldigt rädd och orolig.
Jag visste att nåt allvarligt hade hänt.
Just då tänker man inte så mycket.
Ditt enda barn saknas.
Du vet inte vad du ska göra.
Samtalet från Josh mamma om att Josh var försvunnen kom in
den tionde november klockan 23:42.
Polisen sökte igenom hans lägenhet.
Vi gick mest igenom den.
Den var inte låst då.
De letade efter spår på en kamp, tecken på kriminella aktiviteter.
Kanske till och med ett självmordsbrev
eller nåt som gav en ledtråd till var han befann sig.
Men det såg ut som ett vanligt college-rum.
Tv:n var fortfarande på.
Det fanns inget som verkade konstigt
eller kriminellt.
De tittade på hans personliga saker, som plånboken.
Vissa saker kan ge en indikation på om han åkte
och planerade att vara borta ett tag, om han packat en väska.
Jag minns att hans nycklar var där och vi kollade runt.
Hans bil stod kvar på parkeringen där han parkerat senast.
Vi visste att han inte kört iväg.
Josh glasögon och linsfodral låg kvar.
Det är något man skulle ta med sig
om du skulle försöka starta ett nytt liv någonstans.
Man måste ha linserna,
så med linsfodralet öppet utan kontaktlinser i,
tänkte vi att han inte kommit hem och var kvar på campus.
Vi hade ingen anledning att tro nåt annat.
Det var inte ovanligt
att de sov någon annanstans än i sina rum.
Vi pratade med Joshuas vänner och klasskamrater
för att spåra hans rörelser och aktiviteter kvällen före.
Josh och hans vänner var i Joshs lägenhet i St. Maur-huset.
De lämnade lägenheten för att gå till festen på 75 Metten Court,
som låg fem minuters promenad bort.
Vi vet att Joshuas nyckelkort användes för att komma in klockan 23:06,
och vi tror att det var han
som gick tillbaka för att hämta några öl.
Och det var sista gången Josh låste upp sin lägenhet.
St. John's University är ett litet campus.
De har 2 000 studenter.
Det är inte långt mellan byggnaderna.
Joshuas studenthem, St. Maur-huset,
ligger i mitten av campus.
Metten Court Apartments, där festen var,
ligger mer vid campus norra gräns.
En sjö sträcker sig genom campus
och gör att man inte kan gå från lägenheterna till St. Maur-huset.
Det var inte så många på pokerfesten, bara tio till tolv personer.
Vissa visste vem Josh var, men de kände honom inte väl,
andra kände honom inte alls, de träffades den kvällen.
De sa att han kom dit mellan klockan 23:30 och midnatt,
och att Josh drack lite och spelade kort.
Jag pratade med Joshs vänner som var på pokerfesten med honom
och de beskriver...
Han var på gott humör.
Han hade kul och han skämtade.
Han var som vanligt på festen.
Vissa trodde att han var berusad.
Vissa tyckte att han var nykter nog
att kunna prata och behålla kontrollen över sig själv.
Till slut såg de Joshua resa sig från bordet
och ingen hörde vart han skulle.
Enligt folk på pokerfesten
reste han upp och lämnade festen utan att säga nåt till nån.
En person sa att de trodde att han skulle gå på toaletten.
I det här fallet låg lägenhetens ytterdörr och toaletten
i samma riktning.
Så om nån inte lyssnade skulle de inte veta vart han skulle.
Jag kan inte minnas att han gjort det tidigare,
att han bara gått utan att säga hej då.
Den Josh jag kände skulle berätta för de han kom med att han skulle gå.
Den första kvällen i utredningen
kallade man in en spårhund som skulle spåra Josh.
Det ledde till vägen mellan Metten Court Apartments
och St. Maur-huset.
Där tog spåret slut.
När Josh försvann
var jag krimreporter för tidningen St. Cloud Times
i St. Cloud i Minnesota.
Inom några timmar efter att Josh försvann
fick jag veta
att de utredde ett försvinnande på St. John's.
Blodhundar togs in rätt snabbt efter försvinnandet.
Jag tror att en av blodhundarna markerade ett område på en bro
som skulle ha legat på vägen från kortspelet till där Josh bodde.
De hittade två vittnen.
Vi identifierade två vittnen som var studenter.
En från St. John's, en från St. Ben's.
En kille och en tjej.
Mellan klockan 00:15 och 00:30
gick de på vägen mot Metten Court Apartments.
När de kom ner till gångbron vid Stumpf Lake,
såg de en man med en huvtröja och blåa jeans.
Den fysiska beskrivningen matchade Joshua.
De fortsatte att gå och när de tittade tillbaka
var den personen inte kvar.
Det var ungefär samtidigt som Josh lämnade festen.
Man tror att det var Josh.
Vittnena rapporterade inte att de såg något eller nån annan.
Inga människor, inga bilar, inga tecken på vad som kan ha hänt.
Han bara försvann.
Det finns inget som leder oss åt nåt håll.
Han är här och sedan borta.
Josh var försvunnen. Hans vänner visste inte var han var.
Ingen hade sett honom.
Jag var väldigt orolig, för att det var olikt honom,
så gjorde inte Josh.
11 NOVEMBER, 2002 JOSHUA HAR VARIT BORTA I 36 TIMMAR
Det var många avdelningar som var involverade i sökandet.
Polisen i Stearns County ansvarade för utredningen.
Nationalgardet kallades till slut
för att hjälpa till, för själva campusområdet
där eleverna höll sig var relativt litet,
men området som ägdes av St. John's var enormt.
St. John's University är ett privat campus på flera hundra tunnland.
Det ligger på landsbygden i Stearns County.
Det är mycket mark att täcka, från träsk till sjöar
till skogbeklädd, kuperad, tät terräng.
På tisdagen tog de in hästarna
och genomsökte campus och ravinerna.
Och på tredje dagen, onsdagen,
lät de oss söka med dem, och de delade upp oss i grupper.
- Ska vi gå upp här? - Vad då?
Vi ska till gångbron.
Jag var ute och sökte och gick runt på campus.
Hundratals människor var där.
Det var nog den största sökinsatsen jag har sett.
Det var nog den största sökinsatsen i länet.
Jag var livrädd
eftersom vi letade efter vår vän och vad vi än kunde hitta,
och vi såg inget.
Jag ville veta vad som hänt. Jag ville att han skulle hittas.
Jag ville inte hitta honom själv.
Joshua Guimond saknas fortfarande...
FBI kom in i fallet ganska tidigt.
Myndigheterna i Minnesota och Wisconsin jobbar med ett mysterium.
När Josh försvann
var det flera studenter i collegeåldern som saknades.
Alla var ungefär lika gamla, försvann på natten.
Kan försvinnandena kopplas ihop?
Det fanns en teori om en seriemördare som färdades längs Mississippifloden,
kidnappade dem och dödade dem.
Chris Jenkins försvann efter en fest på den här baren i Minneapolis.
Michael Noll, en 22-årig college-student,
försvann efter att ha firat sin födelsedag på en fest i Eau Claire i Wisconsin.
NÅGON VET
Alla var unga män.
Folk som Josh som är framgångsrika, drivna, ambitiösa...
...allt inom en radie av 16 mil från Minneapolis.
Men två andra viktiga element binder ihop fallen.
Alkohol och vatten.
Fallen med Michael Noll och Chris Jenkins som hände ungefär samtidigt
bidrog med förvirring i Joshs fall som kanske inte hade uppstått
om det inte hänt så mycket annat.
Att koppla ihop saker som inte hänger ihop kan försvåra utredningen.
Både lokal polis och FBI säger
att de inte utesluter en koppling,
men det finns inga bevis för att de är relaterade.
Hör historierna ihop?
Det enda de och vi vet med säkerhet
är att deras barn inte går att hitta.
Man tog in en sökhund i början av sökinsatserna,
och hunden ledde oss ner till vattnet vid bron.
Vi funderade på om han fallit i vattnet.
"Gick han till vattnet?
Var han berusad och snubblade?" Han kanske är i vattnet.
Sökningarna inkluderade draggning efter en kropp, dykare,
båtar med ekolodsteknik...
Att se sjön draggas
var det mest surrealistiska, förmodligen hemska minnet jag har.
Jag letade efter min bästa vän
som polisen trodde låg på botten av sjön.
Jag kunde inte förstå allvaret i det hela.
Det tär på en.
Men när vintern närmade sig,
tänkte vi att eftersom vattnet var så kallt,
på vissa ställen frös det tidigt,
så att om Josh var i vattnet,
skulle hans kropp inte dyka upp förrän vattentemperaturen steg.
Så vi avbröt sökandet i vattnet
och vi väntade in våren.
Hösten gick över i vinter. Det var frustrerande för det kändes som
att man inte sökte mer på campus.
Allt bara stannade av och det fanns ingen annanstans att leta.
Jag kände mig hjälplös.
Folk på St John's frågade mig
om nån annan skulle flytta in i Joshs rum.
Men jag sa nej. Det ville jag inte.
Jag tyckte att det var en hemsk idé.
Det var svårt att se den stängda dörren,
för den symboliserade
"Det är Joshs rum, men nu är det bara en stängd dörr."
Jag vet inte hur jag slutförde terminen när Josh försvann.
Det går inte att föreställa sig.
Vi hade en lektion tillsammans den terminen,
och jag åkte aldrig tillbaka.
Guimond sågs vid midnatt när han lämnade en fest.
Man genomförde många sökningar. Inga spår efter honom.
Hans familj bad polisen att göra mer.
Josh är där nånstans.
Ingen kropp har hittats, så vi tror inte att han är död.
Brian var nog missnöjd
med den riktning utredningen tog,
takten i utredningen,
vår uppmärksamhet på utredningen.
Han ville ha svar på vad som hänt hans son.
Då tog familjen in en blodhund för att hjälpa till i sökandet.
Är det andra eller tredje gången hon är där?
Det är inte ovanligt att blodhundarna kan få upp en doft
långt efter att nån har försvunnit. Veckor och månader efteråt.
Den här hunden spårade Joshuas doft från Metten Court till Stumpf Lake,
sen till Joshs lägenhet i St. Maur-huset,
och sedan till St. John's Abbey.
St. John's University är en ganska unik institution.
Det är ett religiöst college.
Det finns ett kloster på campus och några av munkarna är professorer.
När Josh försvann kom det många nyheter
om saker som hände i klostret på St. John's.
Fler anklagelser om övergrepp vid St. John's Abbey i Collegeville.
I Stearns County Court inleddes idag två civilrättsliga mål
gällande påstådda övergrepp från 40 år tillbaka.
Idag trädde ännu ett offer fram
och hävdade att en munk förgripit sig på honom i skolan.
Detta är den fjärde stämningen mot en munk på St. John's Abbey.
Innan han försvann
pratade Josh och jag om sexövergreppen på Abbey,
och Josh var rasande.
Han var väldigt upprörd över det och att det hade mörkats.
Brian hade berättat att han trodde att Joshua gjort efterforskningar
om sexualbrott inför en uppsats.
Vi tittade i hans dator.
Vi såg andra uppsatser,
men jag såg inget om det.
Så när sökandet ledde till klostret med blodhunden...
Hon slår här borta.
...och hunden kom till mer otillgängliga områden
som allmänheten inte har tillgång till,
kontaktade St. John's oss för att ta itu med det.
Ser du vart hon vill?
Brian Guimond bad att de skulle leta vidare i klostret,
men de nekades tillträde.
De kontaktade sedan oss
och vi fick samtycke till att söka igenom klostret med hunden.
Nu vill hon tillbaka dit, till klostret.
Hunden hittade Joshs doft inuti klostret
nära bakre delen av byggnaden, men inga spår efter Josh hittades.
Blodhundar kan tränas till många saker
som att spåra och följa gamla dofter,
hitta mänskliga kvarlevor,
men de har inte alltid rätt.
Och vi var skeptiska till just det hundekipaget.
Ett dussin pedofilpräster bor på campus i ett kloster
inte långt härifrån.
Än så länge har ingenting i utredningen kopplat dem till Guimonds försvinnande.
Jag tror att om någon gjorde något mot Joshua
som hade någon koppling till campus,
så hittar vi honom aldrig.
Inte ens en kropp. Någonsin. De är för hemlighetsfulla.
I kvällsljuset...
Jag undrar om jag får se honom igen
eller får vet vad som hände.
Ljudet av en familj som fortfarande hoppas och ber för nåt förlorat.
Andra har hittats,
de som försvann vid samma tidpunkt.
Chris Jenkins, en UM-student, hans kropp hittades i februari 2003.
Michael Noll från Wisconsin, hans kropp hittades en månad senare.
Chris Jenkins och Michael Noll hittades båda i vattendrag
nära platsen där de försvunnit.
De andra två studenternas dödsfall
var inte kopplade till Joshs försvinnande.
När de andra studenterna hittades
blev det ännu mer olycksbådande att Josh fortfarande saknades.
Eftersom Chris Jenkins och Michael Noll hittades i vattendrag,
verkade det som om vi skulle hitta Josh.
När våren kom
var teorin att om Josh var i en sjö,
kommer vattnet att värmas upp, gaserna i kroppen gör sitt,
och då flyter han upp.
Jag minns att jag förhörde Katie
som sa att hon inte gillade att se isen på sjöarna,
för om han var där, skulle han fastna där.
Hon gillade inte när isen smälte,
för det kunde värma upp vattnet så att han flöt upp.
Det ville hon inte heller.
Det var en stressig och spänd tid och jag bara undrade:
"Är det idag det händer?"
På våren började polisen genomsöka vattnen
och områdena runtomkring.
De dök flera gånger i flera vattendrag.
Och jag minns att Brian letade i sjöarna.
Och han var ute i kajak.
Och jag kunde inte släppa tanken på
om kroppen flöt upp bredvid kajaken?
Vad skulle du göra som pappa?
Om deras teori hade stämt borde han ha varit där i vattnet.
Vi borde ha gått dit och han skulle vara där. Klart slut.
Men så var det inte.
När polisen var klar med sina sökningar
drog de slutsatsen att Joshua inte var i vattnet.
När Joshuas kropp inte hittades...
...fanns det många teorier om vad som kunde ha hänt.
Den vanligaste teorin
var att nån som kände Josh eller stod Josh nära
gjort nåt med Josh.
Kanske en vän. En rumskompis.
Under utredningen berättade en av Joshs rumskompisar
att han hört ett bråk mellan Nick och Josh den kvällen
innan Josh försvann.
Och bråket gällde Katie.
Josh och jag dejtade i fyra och ett halvt år,
men tredje året på college
beslöt vi oss för att avsluta förhållandet och Josh och jag gjorde slut.
När Josh försvann hade det varit slut i några månader.
Precis efter att Josh försvunnit spekulerades det mycket i
om Nick och Katie var tillsammans,
om de hade en romantisk relation,
om det var ett motiv för att skada Josh.
Eller var Josh upprörd över att de blev tillsammans
efter att Josh och Katie gjort slut.
Nick och jag kände en attraktion för varandra.
Vi övervägde att börja dejta.
Vi var nära vänner.
Vi diskuterade om vi ville ha någon annan relation
än som vänner,
men vi hade ingen romantisk relation.
Vi kysstes en eller två gånger, och sen bestämde vi
att vi inte ville ta den riktningen.
Katie och Nick nämnde båda två
att de pratat om Nicks önskan att dejta Katie.
Nick väckte vår uppmärksamhet
eftersom hans tidslinje för kvällen
skiljde sig från vad Katie angett från början.
Nick sa att han lämnade Katies lägenhet omkring klockan 02:30.
Loggar för nyckelkorten visar att han öppnade sin dörr klockan 02:42
morgonen den tionde november.
Katie sa att han gick klockan 01:00 eller 01:30.
Vi har mer än en timmes oredovisad tid
och det tar sju till tio minuter att åka mellan båda campus,
speciellt vid den tiden.
Det han berättade för oss matchade inte det Katie sa.
Nick blev ombedd att ta ett lögndetektortest.
Han sa först att han skulle överväga det,
men när det var inplanerat valde han att inte göra det.
Jag sa: "Nej, för det gör ingen nytta.
Jag vill inte få ett falskt positivt, för de är inte pålitliga."
Det finns anledning till att de inte används i domstol.
Det är inte onormalt eller konstigt
att nån i den ställningen inte gör det.
Att han avböjde och ställde in efter det
är en detalj som vi måste överväga.
De sa aldrig att jag var misstänkt eller intressant.
Jag hade inget med försvinnandet att göra och jag tänkte: "De är på fel spår,
för det här spåret kan jag med säkerhet säga är helt fel."
Jag trodde inte på den teorin.
Jag tänkte att om de fortsatte utreda Nick
och om de såg honom som den huvudmisstänkte,
och inte letade på annat håll, då skulle vi inte hitta Josh.
Jag tänkte först att det var en olycka.
Och någon som var inblandad kanske försökte dölja det
för att undvika eventuella konsekvenser.
Tidigt kändes det som om det fanns folk på festen
som hade sett honom innan han försvann.
Jag funderade på
om de berättade sanningen, hela sanningen?
Eller fanns det nåt som inte var så smickrande,
kanske pinsamt, som de inte ville att nån skulle veta,
som de aldrig skulle berätta för någon?
De tankarna hängde kvar.
De hade mål och ambitioner.
De hade hela livet framför sig.
Om de vet att nåt eller nåt har hänt,
har de en framtid att skydda.
Det kan vara en anledning att försöka dölja något.
Men om något hände på festen,
tror jag inte att det är möjligt att tio eller tolv ungdomar håller tyst.
Jag tror att ungdomarna på festen vet mer än de säger.
De sa att Josh reste sig upp,
sa att han skulle på toa och aldrig kom tillbaka.
Och ingen undrade var han var.
Det låter inte vettigt.
Det ligger mer i det.
Under dagarna efter utredningen gällande vart Josh tagit vägen
letade utredarna efter ytterligare fysiska bevis.
Under den första genomsökningen
tog vi inte bort datorn eller hårddisken eller nåt
från Joshuas rum.
Då hade de ingen anledning att tro att
datorn skulle ge information
baserat på riktningen i den tidiga utredningen.
Så vi fick tillgång till datorn från Brian och vi kunde se
att nån hade rensat webbhistoriken på Joshuas dator
flera dagar efter försvinnandet.
Programmet som användes 2002
var ett program som kunde installeras från internet
på enheten, för att sedan tillåta att några filer
raderades tillfälligt eller permanent från hårddisken på en dator.
Någon sådan rensning hade inte gjorts på datorn tidigare.
Det var uppenbart misstänkt
och nåt vi ville undersöka närmare.
Det passade inte in i Joshuas sätt att använda datorn.
När Josh hade försvunnit
spärrade de inte av hans rum.
Vem som helst kunde gå in och ut.
Brian fattade beslutet att ta ut alla sina saker
inom två veckor efter att Josh försvunnit.
Alla i lägenheten kunde ha haft tillgång till hans dator
och allt annat.
Jag var försiktig med att inte göra nåt på hans dator,
och jag ville inte sabba något
som kunde vara viktigt.
Jag ville inte hålla på med det.
Det är konstigt att några dagar efter att nån försvunnit,
går någon annan än den saknade in i personens dator och raderar filer.
Men vi visste inte vem eller vilka filer.
Det fanns mer information att hämta i datorn.
Vi gjorde allt tillsammans. Vi började på college ihop.
Vi inledde nästa kapitel i vårt liv
och jag antog att det skulle vara så när vi tog examen.
Det tog lång tid att inse och acceptera att Josh var försvunnen.
Jag väntade mig att se honom på lektionen,
på övningsrättegången eller bara tillbaka på campus.
Det tog lång tid att acceptera att han kanske inte skulle komma tillbaka.
Han var min bästa vän och här på campus var han min familj.
Jag minns fortfarande examen 2003.
De flesta som var där var väldigt glada.
Det var en glädjens dag. Jag kände inget sånt.
Jag ville bara bli klar.
Jag saknade honom så.
Det var som om jag förlorade en del av mig själv.
Vi var nära vänner och...
Jag kände mig vilse utan honom.
Det har gått fem år sedan en elev på St. John's sågs.
Ingen vet vad som hände Josh Guimond.
Men hans familj och vänner hoppas på hans återkomst.
Det är värre nu.
Det är värre för det här är årsdagen
fem år efter hans försvinnande.
Och vi vet inte vad som hände eller var han är.
POLISHUS
När vi tittade på det här fallet och inte hade nåt specifikt
som kunde leda oss i en viss riktning,
övervägdes nästan allt.
JOSHUA GUIMOND SAKNAD PERSON
År 2008
började jag titta i Joshs dator.
Olika personer har tittat på hårddisken.
Men år 2008
började ny teknik ge mig
nya utredningssaker att titta på,
olika möjligheter.
Jag tog med den till Bureau of Criminal Apprehension
och installerade den.
Sedan dess
har datorn varit den centrala delen av utredningen.
Vi fick reda på att programmet
som vi hittade på Joshuas dator 2002,
bara raderat webbläsarhistorik och kakor.
Det tog inte bort all data.
Så vi hade fortfarande majoriteten av datorns innehåll.
Vi tittade på hans mejl, vilket var ganska vanliga grejer
som man kan förvänta sig i en college-elevs dator.
Det som väckte mitt intresse
och som kunde vara en nyckel till att lösa fallet,
var att han tillbringade tid på Yahoo! Personals.
Vi identifierade tre olika profiler som vi tror användes av Josh.
En av dem har en del av hans namn och hans postnummer.
I de två andra framställer han sig som kvinna.
En är CoochieCoo 2002 och den andra är GwenGirlBigJugs.
Tack vare uppföljning med personer vet vi
att han chattade med män och framställde sig själv som en kvinna.
Undersökningen av Joshuas dator
får mig att tro att han hade hemligheter som han inte ville berätta.
En del av sakerna på hans dator tyder på
att han letade efter tillfälliga möten av något slag,
han försökte träffa folk på nätet vilket han kanske inte berättade.
Han kan ha utforskat sin sexualitet,
men porrfilmerna han tittade på
och hade i sin dator var från heterosexuell till homosexuell.
Och ingen som vi förhörde trodde eller hade någon information
som tydde på att han var homosexuell eller trans.
Jag tror inte att Josh var gay. Jag fick aldrig intrycket av honom.
Jag visste inte att han utforskade nåt sånt
medan vi var ihop när jag kände honom.
Jag såg inga tecken på att han var gay.
Så det skulle förvåna mig.
Efter att ha tittat på det kontot börjar tankarna vandra.
Vad skulle du göra om du var den som interagerade
med profilen han skapade och du fick veta att du pratade med
en 20-årig manlig student på St. John's?
Vad skulle det få någon att göra om de fick veta det?
Det skulle vara pinsamt.
Skulle det få dig att säga: "Jag vill veta vem som gjorde det.
Jag vill träffa honom. Vill jag skada den personen?"
Jag vet inte vad folk tänker. Det tänkte jag på.
En av teorierna är att Josh kanske träffade någon
på en chattwebbplats,
och pratade med dem i förväg för att planera en träff,
vilket kan förklara varför han åkte mitt i natten.
Han kanske skulle träffa nån som han inte kände,
och något hände honom.
Vi tittade på incidentrapporterna från St. John's Life Safety.
Life Safety Services var namnet på säkerhetspersonalen på campus.
Vi letade efter klagomål om misstänkt aktivitet,
misstänkta fordon, misstänkta människor
och folk på campus som inte var kopplade till campus.
Två incidentrapporter väckte mitt intresse.
I båda fallen
hade Life Safety Services sett ett fordon
på olika platser på campus två olika kvällar under 2002,
innan Joshua försvann.
Det finns flera områden på campus som är mörka. Inte väl upplysta.
De ligger i utkanten av campus
och används vanligtvis inte på natten,
och folk använde dem när de skulle träffas.
Platserna där bilen sågs stämde överens
med den sortens områden.
Campusvakten angav i incidentrapporterna
att när de körde fram till fordonet,
såg de en collegeålders man
kliva ut ur passagerarsätet och springa ut i mörkret.
I första rapporten angav de att personen som sprang iväg
var en man i collegeåldern.
De kunde inte säga mer än så.
Men i andra rapporten
hade de pratat med en annan man i collegeåldern
som satt i passagerarsätet i bilen.
De redogjorde i båda rapporterna
att personen i passagerarsätet inte identifierades i nåt av fallen.
I incidentrapporterna står det vilken sorts fordon det var
och de beskrev det som en orange Pontiac Sunfire.
De hade ett registreringsnummer, en beskrivning av fordonet
och i ett av fallen hade de pratat med den här personen.
Han sa till dem att han lämnade en student på campus.
Vi har pratat med individen från incidentrapporterna,
och han gav oss samma förklaring som han gjorde då.
Att han lämnade en student från ett annat campus.
Vi ville hitta fordonet för att se om det fanns kriminaltekniska bevis
som tydde på om personen haft kontakt med Joshua.
Tyvärr är det inte tillgängligt eftersom fordonet har förstörts.
Vi vill identifiera studenten han var med.
Fråga hur de träffade individen, vad syftet med mötet var,
för att se om det på nåt sätt har att göra med Joshuas försvinnande.
Om den här personen besöker campus,
vill vi veta om han har haft möten med Joshua.
Men vi är även intresserade av att prata med alla
som hade kontakt med manliga individen i en orange Pontiac Sunfire
eller nån annan person som kan ha kommit in på campus
av vilken anledning som helst.
Utredarna har granskat några av de identifierade männen
från Joshs Yahoo! användarkonto,
och personen i en Pontiac Sunfire matchade inte någon av dem.
Jag tror att Joshuas aktivitet på datorn och särskilt på Yahoo! Personals
kan ha bidragit till hans försvinnande.
Han var nog på en dejtingsida eller försökte träffa folk,
och jag tror det är vår mest troliga väg eller teori.
När vi speglade hårddisken såg vi många olika bilder,
några av dem direkt kopplade till hans Yahoo! Personals-sida.
Vi har foton som vi vill att allmänheten identifierar,
så vi kan prata med dem
för att se om de har nån koppling till Joshua,
om de har träffat Joshua
och varför de finns på hans hårddisk.
Jag hängde Joshuas foto på väggen
så att alla som kommer hit kan se det
för fallet är fortfarande olöst.
Och vi behöver påminnas om det dagligen
så att det inte glöms bort.
Det är viktigt för mig.
En besvikelse i fallet är...
Vägen framåt är lång och svår.
Lyckligtvis har vi blivit väl rustade
för att fira avslutningen
i det sista kapitlet i den första volymen av våra liv.
Jag trodde aldrig att vi skulle finna oss 20 år senare
och inte veta vad som hände honom.
Josh skulle vara 39 nu,
och jag antar att han vore advokat om inte senator redan.
Han skulle gå på en elitskola, kanske Yale,
komma tillbaka till hemstaden och öppna advokatfirma.
Josh skulle vara USA:s president nu
om han inte försvunnit.
Om inte president, på väg att bli president.
Jag sa alltid till Josh:
"När du växer upp i din stora politiska karriär
kom ihåg
att jag ska bo i den västra flygeln
och att du ska bygga en stuga i skogen åt din pappa."
Han sa: "Jag gör det åt dig, mamma."
Jag tror att Josh hade hemligheter.
De kanske fick honom dödad. Jag vet inte.
Jag önskar att den som kände till dem träder fram.
För fram dem i ljuset.
Han är vår son.
Vi vill veta vad som hände. Vi älskar honom.
Det spelar ingen roll. Han är min son.
OM DU HAR INFORMATION OM JOSHUA GUIMONDS FÖRSVINNANDE,
RING STEARNS COUNTY-POLISEN PÅ 320-259-3700 ELLER GÅ TILL
UNSOLVED.COM
KOMMANDE PÅ UNSOLVED MYSTERIES
Jag minns att mamma hade drömmar om en konstig kille och en kvinna.
Jag kunde se en fängelsehåla,
och de gjorde sadistiska och konstiga saker med den här tjejen.
Jag kände att hennes ande försökte komma i kontakt med någon.
Hon vill nog bli hittad.
Hur kom båten ut så långt? Vad hände den dagen?
Han dödades inte i båten. Det finns inga biologiska bevis där.
Det här var inget självmord. Det här är ett mord.
Hela stället städades. De var bara borta.
Det finns ingen regelbok för kidnappning.
Undertexter: Sarah Wallin Bååth