ДОКУМЕНТАЛЬНИЙ СЕРІАЛ NETFLIX
Рік тому Джошуа Гімонд зник з квартири біля університету Сен-Джонс...
П'ять років, як зник студент Сен-Джонса...
З дня зникнення Джоша Гімонда пройшло 15 років...
Старшокурсник йшов додому з вечірки.
І його досі ніхто не бачив.
Думаю, у Джоша були таємниці, як і у всіх інших.
Але мені байдуже. Це його справа.
Знайдіть нашого друга.
9 ЛИСТОПАДА 2002 РОКУ
УНІВЕРСИТЕТ СЕН-ДЖОНС КОЛЛЕДЖВІЛЛ, МІННЕСОТА
Того вечора Джош був на вечірці.
Грав у покер з друзями в одному зі студентських гуртожитків.
Джош приїхав на вечірку десь о пів на дванадцяту ночі.
І десь опівночі
люди зрозуміли, що Джоша немає.
Хтось бачив, як якийсь хлопець встав і вийшов,
але невідомо, чи то був Джош.
Ми зрозуміли, що його ніде немає.
І жодних відповідей.
Він просто зник.
МЕЙПЛ-ЛЕЙК МІННЕСОТА
-А ось випускний. -Так.
Він так пишався цією промовою.
Я пам'ятаю, як довго він готувався до неї.
Я теж пам'ятаю.
Тут вони з Кеті допомагали на олімпіаді.
-Точно! Я навіть забула. -Так.
Ось вони на випускному.
-Гарне фото. -Мені теж дуже подобається.
Перша пара – класна скарбниця Кеті Бенсон,
а супроводить її президент класу Джош Гімонд.
Ми з Джошем виросли разом. Ходили до однієї школи.
У старших класах ми почали зустрічатися, тож він був моїм шкільним коханням.
Він був справжнім красенем. Білявий, блакитні очі.
Дуже спортивний. У нього було чудове почуття гумору.
Мало хто знав його таким,
бо він був дуже сконцентрований на заняттях та навчанні.
Тільки подивись, який він серйозний.
Ви такі насуплені.
-Всі інші посміхаються. -Всі, окрім нас.
Ми з Джошем познайомилися у другому класі,
а потім здружилися під кінець навчання у школі.
Після школи також тісно дружили.
Джош мав закінчити з червоним дипломом,
і я впевнена, що так би і було.
Джош любив гарно провести час. Він був товариським.
Завжди у гарному настрої.
Навіть не знаю, в кого він такий розумний.
Тринадцять років тому нас прозвали особливими.
Ми були класом 2000 року...
Джош хотів стати юристом.
Коли він був маленький,
про що б ти з ним не говорив, він ставив купу запитань,
був дуже допитливим.
Суспільство може змінитися, але гарна педагогіка існуватиме завжди.
Як тільки б Джошу виповнилося 35,
він пішов би на наступні президентські вибори.
Привіт, Джоше!
Він хотів вступити до юридичного, коли закінчимо коледж,
а потім планував стати юристом.
Тоді він став би політиком, а зрештою – президентом.
Ми вирішили навчатися у схожих коледжах.
Я вчилася в коледжі Сен-Бенедикт. Це коледж для дівчат.
А він вступив до Сен-Джонса.
Там навчалися тільки хлопці.
Це два окремі кампуси, але спільний коледж.
Ми мали змогу разом навчатися і продовжувати наші стосунки.
На другому курсі ми з Джошем були у групі моделювання судового процесу.
Я був на курс старший за нього.
Джош одразу здався мені людиною, якій я можу довіряти.
Дуже розумний. З ним було легко знайти спільну мову.
Познайомившись ближче, ми зрозуміли, що в нас багато спільного.
Ми були сусідами по кімнаті у гуртожитку.
Перед його зникненням я був одним з його кращих друзів.
Востаннє я бачив Джоша за тиждень до зникнення.
Приходив подивитися його виступ на пробному засіданні.
Він виграв кілька нагород, я його похвалив,
сказав, що люблю його і вже чекаю наступної зустрічі.
І все.
У суботу, 9 листопада 2002 року,
ми з Джошем разом пішли на бранч.
Кеті запросила нас на вечірку,
де мали бути її знайомі з гуртожитку.
Тож я вирішив провести вечір з Кеті та її друзями.
Але Джоша запросили інші друзі,
які влаштовували вечір покеру в квартирі якогось хлопця.
Тож востаннє я бачив його після вечері
приблизно о сьомій вечора.
Він був з Алексом, його другом, у нашій квартирі.
Я сказав, що вже йду, а Джош побажав мені гарного вечора.
Я побажав їм того самого, ми попрощалися, і все.
Я вийшов від Кеті приблизно о другій ночі.
Я прийшов додому та побачив, що Джош ще не повернувся.
Я вирішив, що він досі на вечірці.
Наступного ранку
я побачив, що його досі немає.
Це вже було дивно.
Я перевірив електронні повідомлення.
Його не було в мережі вже понад 12 годин.
Я не міг зрозуміти, куди він подівся.
Я говорив з Грегом і Алексом, бо перед цим він був з ними,
але вони теж не знали, де він.
Десь о другій чи третій пополудні
мені подзвонив Нік і спитав, чи не знаю я, де Джош,
бо він не явився на пробне засідання.
Це було дуже не схоже на Джоша.
Я відчула щось неладне.
Я знала, що з ним щось трапилося.
Інакше він би вже повернувся.
Він не міг сам кудись зникнути,
тому я дуже хвилювалася.
10 листопада о пів на одинадцяту вечора мені подзвонив ректор,
і він сказав: «Ви маєте оголосити сина в розшук.
Його друзі не бачили його з минулої ночі».
СТАРШОКУРСНИК
Мене охопили страх і паніка.
Я одразу зрозуміла, що ситуація дуже серйозна.
В такі моменти ти не знаєш, що думати.
Твій єдиний син зник.
Ти не знаєш, що робити.
Мати Джошуа оголосила сина в розшук
10 листопада о 23:42.
Поліція обшукала його квартиру.
Точніше було б сказати, що її просто оглянули.
Тоді квартиру ще не опечатали.
Слідчі шукали сліди боротьби або ознаки злочинного втручання.
Також шукали суїцидальні записки
чи щось, що могло допомогти його знайти.
Але це була звичайна студентська кімната.
Ввімкнутий телевізор.
Нічого незвичного або кримінального.
Перевірили його особисті речі, гаманець.
Зібрані речі, документи та гроші
можуть вказувати на те, що людина поїхала кудись.
Пам'ятаю, що його ключі були в кімнаті.
Його машина стояла на тому ж місці, де він востаннє її залишив.
Ми знали, що він нікуди не їздив.
Його окуляри і футляр для контактних лінз були в кімнаті.
Це речі, які ти точно візьмеш,
якщо плануєш переїхати та почати нове життя.
Враховуючи, що футляр для контактних лінз залишився пустий у кімнаті,
додому він ще не повертався і мав бути десь у студмістечку.
Студенти нерідко ночують деінде,
тому приводу думати, що щось сталося, спочатку не було.
Тож ми поговорили з друзями Джошуа та його сусідами по гуртожитку,
щоб мати уявлення про те, де він був в ніч перед зникненням.
Джош і його друзі були в його квартирі в будинку Сен-Маур.
Вони пішли на вечірку, яка була в будинку Меттен-Корт,
що приблизно в п'яти хвилинах ходьби.
Ми знаємо, що о 23:06 Джош скористався ключ-карткою від квартири.
На нашу думку,
він повертався, щоб взяти ще трохи пива.
Після цього ключ-карткою він більше не користувався.
Університет Сен-Джонс має дуже маленький кампус.
Приблизно 2000 студентів.
Відстань між корпусами невелика.
Гуртожиток Джошуа, будинок Сен-Маур,
знаходиться в центральній частині кампусу.
Корпус Меттен-Корт, де була вечірка,
знаходиться в північній частині кампусу.
Кампус розділяє озеро,
тому з корпусу до будинку Сен-Маур можна потрапити тільки в обхід.
На покер-вечірці, куди пішов Джош, було небагато людей. Приблизно 10-12 осіб.
Хтось знав Джоша, проте не дуже близько,
а хтось познайомився з ним лише в ту ніч.
Вони сказали, що він прийшов десь між 23:30 та 00:00.
Джош трохи випив і грав у карти.
Я розмовляла з багатьма друзями Джоша, які були з ним на вечірці,
і вони сказали, що він був у гарному настрої.
Йому було весело. Він без кінця жартував.
На вечірці він поводив себе як зазвичай.
Хтось казав, що він був напідпитку,
а хтось – що він був достатньо тверезий, щоб ходити, говорити і контролювати себе.
Зрештою Джошуа вийшов з-за столу,
і ніхто не звернув уваги, куди він пішов.
Гості з вечірки сказали,
що він просто пішов з вечірки навіть ні з ким не попрощавшись.
Одна людина заявила, що їй здалося, що Джош пішов в туалет.
В тій квартирі вхідні двері та вбиральня знаходилися в одному напрямку.
Ніхто не звернув уваги, куди він йде, тому це неможливо встановити.
Не пригадую, щоб він хоч коли-небудь
просто пішов і не попрощався.
Джош, якого я знала, попрощався б з тими, з ким прийшов на вечірку.
У перший вечір розслідування
ми залучили службового собаку, щоб відстежити запах Джоша.
Він вивів нас на дорогу між корпусом Меттен-Корт
і будинком Сен-Маур.
Там собака втратив слід.
Коли Джош зник, я працював кримінальним репортером
у газеті «Сен-Клауд Таймс» у Сен-Клауді, штат Міннесота.
Через кілька годин після зникнення Джоша
мені повідомили,
що йде розслідування зникнення студента Сен-Джонса.
Поліція одразу залучила собак-шукачів,
які вивели слідчих на міст,
по якому Джош міг вертатися з вечірки додому.
Також знайшлися двоє свідків.
Під час розслідування ми встановили двох свідків.
Це були студенти Сен-Джонса та Сен-Бена.
Отже, хлопець і дівчина.
Десь між 00:15 та 00:30
вони йшли дорогою до корпусу Меттен-Корт.
Коли вони йшли по мосту над озером Стампф,
вони побачили чоловіка в капюшоні та синіх джинсах.
Прикмети, які вони описали, збігалися з прикметами Джошуа.
Пара пішла далі, а коли вони озирнулися,
нікого вже не було.
Це було приблизно у той самий час, коли Джош пішов з вечірки.
Ми вважаємо, що це був він.
Більше свідки нікого не бачили.
Жодних людей, машин, жодних ознак того, що могло статися.
Він просто зник.
Ми не знали, в якому напрямку шукати.
Його побачили, і він одразу зник.
Джош зник. Його друзі не знали, де він.
Його ніхто не бачив.
Я дуже хвилювалася. На нього це було не схоже.
Сам би він нікуди не зник.
11 ЛИСТОПАДА 2002 РОКУ 36 ГОДИН ПІСЛЯ ЗНИКНЕННЯ ДЖОШУА
У пошукових операціях брали участь численні агенції.
Виконавча служба округу Стернс була головним слідчим агентством.
Потім до пошуків долучилася Національна гвардія.
Територія студмістечка, де студенти жили та навчалися, була невелика,
але територія, яка належала університету, була величезна.
Університет Сен-Джонс це приватний заклад,
розташований на заміській території площею в декілька сотень гектарів.
Величезна територія вкрита болотами, озерами. Густий ліс і горбиста місцевість.
У вівторок залучили коней,
щоб прочесати територію кампусу та яри понад озером.
А тоді, на третій день, у середу,
вони дозволили нам долучитися до пошуку і розділили нас на групи.
-Може, повернемося сюди? -Що?
Ми йдемо до мосту.
Я особисто взяв участь у пошуках.
Нас там було декілька сотень.
За всю свою кар'єру я не бачив пошуку таких масштабів.
Це, певно, найбільша пошукова операція в окрузі.
Мені було дуже моторошно,
бо ми шукали нашого друга в якихось кущах,
шукали хоч якусь зачіпку,
але безрезультатно.
Я хотіла знати, що з ним сталося. Хотіла, щоб його знайшли.
Але я дуже боялася, що його знайду я.
Джошуа Гімонда досі не знайшли...
Досить швидко до справи долучилося ФБР.
Виконавчі органи Міннесоти та Вісконсину розслідують загадкові зникнення.
На момент зникнення Джоша
йшло розслідування зникнень ще декількох студентів.
Усі були майже одного віку, зникли вночі.
Чи є між цими зникненнями зв'язок?
За однією теорією серійний убивця вистежував учнів вздовж ріки Міссісіпі,
викрадав їх, а потів вбивав.
Кріс Дженкінс зник після вечірки
у цьому барі в Міннеаполісі.
Через шість днів Майкл Нолл, 22-річний студент коледжу,
зник після святкування дня народження в окрузі О-Клер, Вісконсині.
ХТОСЬ ЗНАЄ
Всі вони – молоді хлопці.
Такі, як Джош: успішні, цілеспрямовані, амбітні.
...зникли у радіусі 160 кілометрів від Міннеаполіса.
Два ключові елементи об'єднують справи:
алкоголь і вода.
Оскільки викрадення Майкла Нолла та Кріса Дженкінса
відбулися майже в один і той же час,
це стало на заваді розслідуванню справи Джоша.
Гадаю, через всі ці схожі справи в розслідуванні почалося багато плутанини.
Розслідування може піти не в той степ, якщо поєднуються несумісні речі.
Місцева поліція і ФБР кажуть,
що хоч вони і не виключають зв'язок,
доказів, що зникнення пов'язані, немає.
Чи ці випадки пов'язані?
Єдине, що наразі всім відомо,
так це те, що дітей так і не знайшли.
Під час перших пошуків Джоша були залучені службові собаки,
і пес привів нас до води біля мосту.
Звідти з'явилися теорії: можливо, він впав у воду.
Може, спускався до води.
Можливо, був п'яний та спотикнувся. Може, він у воді.
Річку прочесали з використанням сіток, команди водолазів,
а також човнів з гідролокацію.
Я пам'ятаю, як озеро прочісували сітками.
Це, мабуть, наймоторошніша картина, яку я бачив у житті.
Ми шукаємо мого кращого друга,
який, на думку поліції, може бути на дні озера.
В це неможливо було повірити. Це було якесь божевілля.
Але з приходом зими
температура води була дуже низькою,
місцями рано почала покриватися кригою,
тому якби Джош був у воді,
його тіло могло не спливти, доки температура води не підніметься.
Ми призупинили пошуки у воді
та просто чекали весни.
Коли осінь перетікала в зиму, мене дратувало те,
що пошуки призупинилися.
Мені здавалося, що все зупинилося.
Наче більше не було де шукати.
Було відчуття безпорадності.
БУДИНОК СЕН-МАУР
Хтось з адміністрації Сен-Джонс запитав, чи буду я проти,
якщо хтось заселиться в кімнату Джоша, і я був проти.
Я не хотів цього.
Мені це здалося жахливою ідеєю.
Було важко навіть бачити зачинені двері,
тому що це нагадувало, що раніше тут жив Джош,
а тепер я бачу лише зачинені двері.
Навіть не знаю, як я закінчила семестр, коли Джош зник.
Було просто нестерпно.
Ми того семестру разом ходили на додаткові заняття,
а без нього я туди так і не повернулася.
Востаннє Гімонда бачили опівночі, коли він пішов з вечірки.
Поліція провела серію пошуків, але безрезультатно.
Його родина закликає поліцію шукати активніше.
Пошук Джоша триває.
Тіла не знайшли. Немає причин вважати, що він мертвий.
Брайан був незадоволений тим,
як ми вели розслідування,
як швидко воно рухалося, скільки уваги ми приділяли цій справі.
Він хотів знати, що сталося з його сином.
Потім сім'я долучила до пошуку мисливського собаку.
Вона веде нас сюди вже вдруге чи втретє.
Ці собаки здатні відчути запах
задовго після зникнення людини.
Через тижні або навіть місяці.
Собака повела по сліду Джошуа від корпусу Меттен-Корт до озера Стампф,
потім до квартири Джоша в будинку Сен-Маур...
а потім до монастиря Святого Іоанна.
Університет Сен-Джонс – унікальний заклад.
Це релігійний коледж.
На території кампусу є монастир, а деякі ченці – професори університету.
Коли Джош зник, розповсюджувалося багато історій про те,
що відбувалося в монастирі Святого Іоанна.
Священнослужителів монастиря звинуватили у сексуальному насильстві.
Сьогодні до окружного суду Стернса надійшло два позови
зі 40-річними звинуваченнями у насильстві над учнями.
Ще один учень розповів про те,
що у коледжі до нього приставав священник.
Це вже четвертий позов проти священника монастиря Святого Іоанна.
Перед його зникненням
ми з Джошем говорили про збочення в монастирі,
та ця історія його дуже розлютила.
Його гнівало, що ніхто з цим нічого не міг зробити.
Брайан сказав нам, що Джошуа проводив дослідження для наукової роботи
на тему сексуальних злочинів.
Ми перевірили його комп'ютер.
Ми знайшли інші наукові роботи, але нічого такого я не бачив.
Пошуки з собакою привели до монастиря.
Вона щось тут учула.
Коли собака почала вести нас в більш закриті від відвідувачів місця,
з адміністрації університету подзвонили і попросили розібратися.
Бачите, куди вона веде?
Брайан Гімонд попросив продовжити пошуки в монастирі,
але йому відмовили.
Потім ми отримали дзвінок,
і нам вдалося отримати згоду на обшук з собакою в монастирі.
Вона хоче повернутися до монастиря.
Пес знайшов запах Джоша в задній частині монастиря,
але жодних доказів, які стосувалися Джоша, так і не знайшли.
Собаку-шукача можна навчити будь-чого.
Вони можуть відчувати старі запахи,
іноді здатні знайти рештки людей, проте вони можуть помилятися.
Наш відділ не мав впевненості в тій конкретній команді шукачів.
Позаду мене монастир, де прямо на території кампусу
живе десяток священників-педофілів.
Слідчі досі не мають доказів їх причетності до зникнення Гімонда.
Я вважаю, що якщо хтось, хто мав відношення до університету,
зробив щось із Джошуа,
то ми його ніколи не знайдемо.
Навіть тіла не знайдемо. Ніколи.
Бо вони надто таємничі.
У сяйві вечірніх вогнів...
Я не знаю, чи побачу його знову,
або чи дізнаюся, що з ним трапилося.
Сім'я досі молиться та сподівається знайти сина.
Тих, хто зник приблизно в той же час, вже знайшли.
Тіло Кріса Дженкінса, студента Міннесотського університету,
знайшли в лютому 2003.
Майкл Нолл, студент з Вісконсину, його тіло знайшли через місяць.
Кріс Дженкінс і Майкл Нолл були знайдені у водоймах,
недалеко від місць, де вони зникли.
Смерті двох інших студентів
не були пов'язані зі зникненням Джоша.
Коли знайшли інших студентів,
стало ще дивніше, що Джоша досі не знайшли.
ДЕ ДЖОШ?
Оскільки Кріса Дженкінса і Майкла Нолла знайшли у водоймах,
здавалося, що ми знайдемо Джоша.
З приходом весни,
якщо Джош і справді був в одному з озер,
вода нагрілась би, гази в тілі зробили б свою роботу,
і він би сплив.
Я пам'ятаю, як Кеті сказала мені,
що їй боляче дивитися, як озеро вкривається кригою,
бо якщо він під водою, його неможливо буде визволити.
Коли лід почав танути,
її це також лякало, тому що це означало,
що він може сплисти.
Ми тоді всі жили в постійній напрузі.
Думали: «Можливо, сьогодні саме той день?»
Як тільки прийшла весна, шериф одразу почав пошуки на воді,
а також понад озерами.
Водолази по кілька разів занурювалися в декількох водоймах.
Пам'ятаю, Брайан також прочісував озеро.
Сам поплив на байдарці.
Я постійно думав про те,
що було б, якби тіло Джоша спливло прямо біля байдарки.
Що відчув би його батько?
Якби їхнє припущення було вірним, він мав би бути у воді.
Ми б підійшли і знайшли його. От і все.
Але цього не сталося.
Закінчивши пошуки, виконавча служба постановила,
що Джошуа не було у воді.
Після того, як тіло не знайшли,
з'явилося багато теорій про те, що могло статися.
Найбільш поширеною була теорія, що хтось з близьких або знайомих Джоша
щось з ним зробив.
Можливо, друг. Можливо, сусід.
Під час розслідування один із сусідів Джоша сказав,
що він чув, як Нік з Джошем сварилися того самого вечора,
коли Джош зник.
Вони сварилися через Кеті.
Ми з Джошем зустрічалися чотири з половиною роки,
але на першому курсі коледжу
вирішили закінчити наші стосунки, тож ми з Джошем розішлися.
Ми розійшлися за кілька місяців до його зникнення.
Одразу після того, як Джош зник, з'явилися чутки про те,
що Нік і Кеті почали зустрічатися.
Якщо між ними щось було,
чи не стало це мотивом для того, щоб скривдити Джоша?
Або, можливо, Джош засмутився, що вони почали зустрічатися
після їх розлучення з Кеті.
У нас з Ніком були певні почуття до один одного.
Ми замислювалися про стосунки.
Ми були близькі.
Ми обговорювали можливість перевести стосунки з дружби на щось інше,
але я б не сказав, що ми з Кеті зустрічалися.
Ми поцілувалися один, може, два рази, після чого вирішили,
що зараз нам не потрібні стосунки.
Кеті та Нік у своїх заявах сказали,
що вони обговорювали бажання Ніка почати стосунки з Кеті.
Під час розслідування Нік привернув нашу увагу,
бо хронологія його переміщень того вечора
відрізнялася від попередніх показань Кеті.
Нік сказав, що вийшов з квартири Кеті десь о 02:30.
А журнал використання ключ-карток показує, що він зайшов у кімнату о 02:42
в ніч 10 листопада.
У своїх показаннях Кеті каже, що він вийшов між 01:00 та 01:30.
Тож у нас є понад годину неврахованого часу,
хоча з одного кампусу до іншого їхати 7-10 хвилин,
особливо вночі.
Те, що він нам казав, не збігалося з тим, що казала Кеті.
Ми попросили Ніка пройти поліграф.
Спочатку він сказав нам, що подумає,
а коли прийшов день перевірки, він вирішив її не проходити.
Я відмовився, бо це нікому не допоможе.
Я не хотів, щоб через ненадійність приладу мене визнали злодієм.
Є причина, чому вони неприйнятні в суді.
Я не бачу нічого дивного або ненормального в рішенні людини в такій ситуації
не проходити поліграф.
Проте ми маємо враховувати, що він спочатку погодився,
а з рештою таки вирішив не проходити перевірку.
Мені ніхто не пред'явив підозри та не звинуватив в причетності.
Я не причетний до зникнення Джоша,
тому я одразу подумав, що вони не там шукають,
і я можу з впевненістю сказати, що шукати треба в іншому місці.
Я не приділяла цій теорії багато уваги.
Я розуміла, якщо вони і далі думатимуть на Ніка,
вважатимуть його основним підозрюваним
та перестануть перевіряти інші теорії, ми не знайдемо Джоша.
Спочатку я думала, що це був нещасний випадок,
і хтось, хто був до нього причетний, намагався замести сліди,
щоб уникнути можливих наслідків.
Коли я з самого початку поспілкувалася з людьми з вечірки,
які бачили його перед тим, як він зник,
я задумався:
«А чи кажуть вони всю правду?»
Чи є щось невтішне,
щось, про що соромно розказати,
про що вони, можливо, ніколи не скажуть.
Я не можу викинути це з голови.
Вони всі прагнуть чогось досягти.
У них попереду все життя.
Якщо вони знають, що щось сталося,
їм не хотілось би, щоб це зруйнувало їм життя.
Саме тому вони можуть щось приховувати.
Але якщо на вечірці щось трапилося,
сумніваюся, що жоден з 10-12 підлітків комусь не проговорився.
Гадаю, діти, які були на вечірці, знають більше, ніж кажуть.
Вони кажуть: «Джош пішов до вбиральні
та не повернувся».
І ніхто не задумався, де він подівся?
Як на мене, це безглуздя.
Вони щось недоговорюють.
У наступні дні після розслідування зникнення Джоша,
слідчі все ще шукали додаткові речові докази.
Після першого обшуку наші слідчі
не вилучили з кімнати Джоша ані комп'ютер, ані жорсткий диск.
Не було підстав вважати, що на комп'ютері може бути інформація,
яка допомогла б з початковою теорією розслідування.
Коли Брайан надав нам доступ до комп'ютера,
ми виявили, що через кілька днів після зникнення Джоша,
його комп'ютер хтось почистив.
У 2002 році була така програма,
яку можна було встановити з інтернету на комп'ютер,
та з її допомогою або тимчасово видалити певні файли,
або назавжди очистити їх з жорсткого диска.
Раніше така програма на комп'ютері не запускалася.
Нам це здалося дуже підозрілим,
і ми хотіли детальніше в цьому розібратися.
Таких програм раніше на комп'ютері не встановлювалося.
Коли Джош зник,
його кімнату навіть не опечатали.
Кожен, кому не лінь, міг зайти.
Тож Брайан вирішив вивезти всі його речі звідти,
здається, через два тижні після того, як Джош зник.
Кожен, хто жив у тій квартирі, міг скористатися його комп'ютером
та іншими його речами.
Я розумів, що мені не слід користуватися його комп'ютером,
і я не хотів нічого чіпати,
бо одразу зрозумів, що це речовий доказ, і я не хотів нічого зіпсувати.
Коли через кілька днів після зникнення
хтось залазить у комп'ютер зниклого та щось видаляє – це дуже підозріло.
Але невідомо, хто видалив файли, і які саме.
Нам здалося, що комп'ютер відіграє значну роль у справі.
Ми робили все разом. Разом вчилися в коледжі.
Ми почали нову главу нашого життя,
і я думала, що так буде і після випуску.
Я довго не могла втямити,
що Джош насправді зник.
Мені здавалося, що він зараз зайде в аудиторію,
прийде на пробний суд, чи я зустріну його в студмістечку.
Мені знадобилося багато часу, щоб зрозуміти, що він може не повернутися.
Він був моїм найкращим другом, а в студмістечку він був моєю сім'єю.
Я досі пам'ятаю випускний 2003 року.
Для більшості людей це були щасливі часи.
Радісний день.
Але не для мене. Я хотів, щоб це якнайшвидше скінчилося.
Я так за ним сумувала.
Я ніби втратила частинку себе.
Ми були дуже близькі,
а без нього я була сама не своя.
НОВИНИ ФОКС-9
З дня зникнення студента Сен-Джонса пройшло вже п'ять років.
Ніхто не знає, що саме з ним сталося,
але його рідні та друзі сподіваються на його повернення.
Зараз ще важче.
Чути фрази: «Він зник п'ять років тому»,
а ми досі не знаємо, ні де він, ні що з ним сталося.
ПРАВООХОРОННІ ОРГАНИ
За недостачі деталей, які могли б допомогти розслідуванню,
ми розглядали всі можливі теорії.
ДЖОШУА ГІМОНД ЗНИКЛИЙ
Зокрема у 2008 році я вирішив детальніше зайнятися комп'ютером Джоша.
Декілька спеціалістів перевірили жорсткий диск.
Але в 2008,
з приходом нових технологій,
мені вдалося знайти нові зачіпки, які належали до розслідування.
Я відвіз жорсткий диск на експертизу до Бюро кримінальних розслідувань.
І з того моменту
комп'ютер став основною складовою справи.
Ми дізналися, що програма для чистки, знайдена на комп'ютері Джошуа у 2002 році,
видаляє лише історію браузера, кеш тощо.
Вона не видаляє файли.
Тож нам стала доступна більша частина файлів на комп'ютері.
На його електронній пошті не було нічого незвичного.
Лише буденні листи, які зазвичай побачиш у студента.
Дещо привернуло мою увагу,
і могло стати ключовим елементом для розкриття справи.
Він сидів на сайті для знайомств.
Ми виділили три різні профілі, які, на нашу думку, використовував Джош.
В одному з них є частина його імені та поштовий індекс району, де він жив.
А в інших двох він зображав себе жінкою.
Одна анкета під ім'ям «Кучі-Ку-2002», а інша – «Гвен-Великі-Дині».
Нам стало відомо, що він спілкувався в інтернеті з чоловіками
і представлявся жінкою. Пізніше ця інформація підтвердилася.
Перевірка комп'ютера Джошуа показала,
що в нього були секрети, якими він не хотів ділитися.
Деяка інформація, знайдена на його комп'ютері,
вказувала на те, що він знайомився для випадкових зустрічей,
і він не хотів, щоб про це хтось дізнався.
Може, він намагався визначитися з сексуальністю,
проте порнографія на його комп'ютері
мала як гетеросексуальний, так і гомосексуальний характер.
Ніхто з тих, кого ми допитували, не мав жодних свідчень про те,
що він був гомосексуалістом чи трансгендером.
Не думаю, що Джош був геєм. Я ніколи за ним такого не помічала.
Я не знала, що він експериментував з таким поки ми були разом.
Я не бачив жодних ознак того, що він був геєм.
Я був би дуже здивований.
Ці профілі в інтернеті викликають багато думок.
Якби той, хто вважав, що говорить з дівчиною,
дізнався, що насправді розмовляв з 20-річним студентом з Сен-Джонса,
як би він відреагував? Що він би відчув?
Звісно, було б соромно.
Чи могло це змусити когось знайти людину, яка так вчинила?
Знайти, зустрітися, та, можливо, скривдити цю людину?
Не знаю, на що людина могла б піти через таке.
За однією з теорій Джош міг познайомитися з кимось
на сайті для знайомств
та заздалегідь домовитися про зустріч,
що пояснює, чому він зірвався серед ночі.
Можливо, він зустрівся з кимось малознайомим,
і з ним щось сталося.
Ми переглянули звіти інцидентів на території університету.
На території студмістечка працювала своя служба безпеки.
Ми шукали будь-які скарги щодо підозрілих людей,
невідомих машин або сторонніх осіб,
які могли без дозволу з'являтися на території кампусу.
Було два інциденти, які мене зацікавили.
Ще до зникнення Джоша, у 2002 році,
служба безпеки зафіксувала машину,
яка вночі зупинялася в різних частинах кампусу.
В студмістечку є кілька темних, погано освітлених місць.
Це околиці кампусу, які зазвичай були безлюдними вночі.
Там зазвичай зустрічалися для швидкого сексу.
Машину бачили в одних і тих же місцях,
і це були саме ті околиці.
Охорона кампусу зазначає у звітах,
що коли вони під'їхали до машини,
з машини вискочив хлопець, схоже, студент,
який сидів на пасажирському сидінні,
та побіг в кущі.
У своїй першій доповіді служба безпеки
описала втікача як парубка студентського віку.
Вони не змогли краще його описати.
Але у другому звіті
служба безпеки змогла поговорити з іншим студентом,
який сидів на пасажирському сидінні того авто.
В обох доповідях описується,
що особа жодного з пасажирів
не була встановлена
У звітах вказана точна марка автомобіля,
і це був помаранчевий «понтіак санфаєр».
Вони зафіксували номерний знак, прикмети транспортного засобу,
і в одному з випадків мали нагоду поспілкуватися з водієм.
Він сказав їм, що підвозив студента до кампусу.
Ми зв'язалися з водієм, вказаним в звіті служби безпеки,
і він надав нам те саме пояснення, що і тоді –
він підвозив студента до кампусу.
Ми спробували знайти його автомобіль,
щоб перевірити на наявність доказів, які б вказували на їх контакт з Джошем.
На жаль, це виявилося неможливим, бо машина була утилізована.
Ми хочемо встановити особу учня, з яким він був,
і запитати, як вони познайомилися, навіщо зустрічалися.
Можливо, це якось пов'язано зі зникненням Джошуа.
Якщо цей чоловік відвідує кампус,
ми маємо знати, чи зустрічався він з Джошуа.
Також ми хотіли допитати кого-небудь,
хто контактував з водієм того помаранчевого «понтіака»,
або поговорити з людьми, які з якоїсь причини
відвідували кампус у той період.
Слідчі перевірили фотографії чоловіків,
з якими Джошуа спілкувався на сайті,
але водія «понтіака» серед них не було.
Гадаю, що історію браузера на комп'ютері, особливо відвідування сайту знайомств,
можна пов'язати з його зникненням.
Ми дотримуємося теорії, що він знайомився в інтернеті.
Наразі це основний напрямок, за яким рухається слідство.
Коли ми перевіряли жорсткий диск, ми знайшли багато зображень,
і деякі з них мали пряме відношення з сайтом знайомств.
У нас є ряд фотографій людей, особу яких ми б хотіли ідентифікувати
та допитати, щоб з'ясувати, чи мали вони якийсь зв'язок з Джошуа,
чи зустрічалися вони з ним,
і чому їх фотографії були на його комп'ютері.
Я повісив фото Джошуа на стіну в офісі, щоб всі бачили його та пам'ятали,
що в нас досі є незакрита справа.
Вона служить постійним нагадуванням,
щоб ми про це не забули.
Для мене це особиста справа.
Таке розчарування...
Попереду довгий і важкий шлях.
На щастя, нас добре підготували,
щоб відсвяткувати завершення останнього розділу
першого тому нашого життя.
Ніколи не думала, що пройде 20 років,
а ми не матимемо жодної гадки про те, що з ним сталося.
Джошу зараз було б 39 років,
і я думаю, що зараз він був би юристом, якщо не сенатором.
Він збирався вчитися в елітному юридичному університеті,
а потім повернутися до рідного міста, відкрити юридичну практику.
Якби Джош не зник, він був би президентом США,
або був би на шляху до президентства.
Я завжди казала Джошу:
«Коли виростеш і зробиш політичну кар'єру,
обіцяй мені,
що я буду жити у західному крилі маєтку,
а батькові ти побудуєш хатинку в лісі десь на півночі».
І він сказав: «Обіцяю тобі, мамо».
Гадаю, у Джоша були секрети.
Можливо, через них його вбили. Не знаю.
Хотілося б, щоб той, хто знав ці таємниці, зв'язався з нами.
Пролив на них світло.
Він наш син.
Ми хочемо знати, що з ним сталося. Ми любимо його.
Це не має значення. Він мій син.
ЯКЩО У ВАС Є ІНФОРМАЦІЯ З ПРИВОДУ ЗНИКНЕННЯ ДЖОША ГІМОНДА,
ЗВЕРНІТЬСЯ В ОФІС ШЕРИФА ОКРУГУ СТЕРНС АБО ЗА КОНТАКТАМИ НА ЕКРАНІ
У НАСТУПНИХ СЕРІЯХ...
Пам'ятаю, мама розповідала, що їй сниться якесь дивне подружжя і дівчина.
Уві сні я бачила підвал.
Вони почали знущатися з неї, виробляти з нею садистські речі.
Гадаю, її дух намагався з кимось зв'язатися.
Вона хоче, щоб її знайшли.
Як човен опинився так далеко? Що сталося того дня?
Він точно загинув не у човні. Ніяких біологічних доказів.
Це не самогубство. Це вбивство.
Дім був спустошений. Забрали усі речі та зникли.
Нічого не залишилося. Для викрадення немає правил.
Переклад субтитрів: Ярослав Юденко