AVSNITTET INNEHÅLLER BILDER SOM KAN UPPFATTAS STÖTANDE
OM DU ELLER NÅN DU KÄNNER MÅR DÅLIGT,
FINNS RESURSER PÅ WANNATALKABOUTIT.COM
EN DOKUMENTÄRSERIE FRÅN NETFLIX
Vad hände den dagen?
Hur kom båten så långt ut?
Varför la inga båtar märke till
att det här obemannade skeppet färdats så långt?
Det var så många saker som inte var stämde.
De säger inte dråp. De säger inte självmord.
En förnuftig person tittar på det här och avgör att det inte är självmord.
Det är ett mord.
När vi flyttade hit var Bradenton en ganska liten stad.
Min man Pat och jag kunde
köpa ett hus vid en flod.
Det var en bra plats för barnen.
Jag tillbringade mycket tid vid vattnet när jag växte upp,
jag fiskade en del.
Jag hade roligt.
Jag kunde åka iväg med min jolle
och skjuta upp den på stranden
och hoppa ur och hänga lite.
Herregud!
Sluta!
Min bror Pat och jag växte upp på vattnet.
Det var båtar överallt. Alla hade båt.
Och vi kunde åka ut hela tiden.
Pats båt var en 14 fot lång Stumpnocker.
Pat suktade efter en sån när han växte upp.
"En sådan båt skulle man ha."
Stumpnocker är ett varumärke. Det är en flatbottnad båt.
Stumpnockern var som gjord för Bradenfloden
som var extremt grund.
Vi fiskade multfiskar och det var nästan magiskt.
Man kunde se en fisk pila iväg under ytan
för spåret lyste i vattnet.
Det var kul.
Det var ett lugnt ställe att vara på.
DEN 27 JANUARI 2013 SÖNDAG
Den 27 januari 2013
skulle jag till min syster i Sarasota.
Jag visste inte vad Pat hade för planer,
men han hade många utombordsmotorer som han alltid ville jobba på.
Pat önskade mig en bra dag, gav mig en puss och jag åkte iväg.
Jag kom hem klockan 18:30 eller 19:00.
När jag kom hem var Pat inte där.
Hans bil stod där, så jag trodde att han var hos en granne.
Jag ringde hans mobil,
men Pat gillade inte att ha mobilen med sig,
så det var ingen överraskning att jag inte fick nåt svar.
Jag gick ut och letade efter honom. Jag tittade på grannarnas hus.
Jag såg honom inte.
Vi hade en vanlig rutin.
Söndagskvällar räknades som vardagskvällar
och vi började varva ner runt klockan 19:00,
så det var konstigt att han inte var hemma.
Klockan gick och jag blev mer och mer nervös.
Sen gick jag ut till platsen där vår Stumpnocker låg.
Den var inte där.
När jag såg att Stumpnockern var borta
insåg jag att jag behövde hjälp.
Så jag ringde min son Miles.
Jag var i Tampa och läste min kandidatexamen
och sa till mamma att inte oroa sig.
Han hade pratat med en av mina farbröder dagen före
och nämnt att han skulle ta en tur med båten.
Bara för att köra igenom den.
Han kommer hem. Man behöver inte oroa sig över
att han inte hittar hem.
Hon ringde senare och sa: "Han är inte tillbaka."
Jag visste att nåt var annorlunda eller ovanligt,
så jag lämnade Tampa och körde ner till Bradenton.
Jag ringde min svåger.
Klockan var troligen 23:00.
Jag var tyst för jag ville inte be honom
att åka ut i båten och försöka hitta Pat,
men han sa: "Vill du att jag gör det?" Och jag sa, "Ja, tack."
Farbröderna mötte mig vid båtrampen med min båt.
Jag hoppade på och vi började leta.
Vi fokuserade på Bradenfloden eftersom han hade Stumpnockern,
som är designad för grunt vatten.
Det är inte troligt att han skulle köra den i Manateefloden.
Dess användningsområde var Bradenfloden,
och den höll sig där.
Vi körde huvudlederna, och när vi inte hittade något där
så körde vi in i alla småkrokar och vattendrag.
Efter klockan 23:00 fick vi ett samtal från Jill Mullins, Patrick Mullins fru,
om att han saknades.
Han åkte ut i båten och kom inte tillbaka.
Då ställde vi de vanliga frågorna:
"Några problem? Lämnade han nån lapp?
Hade han sin mobil med sig?" Han hade inte sin mobil med sig.
"Hur är er relation? Hade ni pengaproblem?
Äger du ett vapen? Har din man ett vapen?"
De kollade upp några båtbarer.
Pat var ingen barperson. Varken med båt eller utan.
Vi inledde en sökning med vår marina enhet
för att söka efter en försvunnen person i båt.
Patrick sågs av sina grannar när han åkte ut med båten
runt klockan 15:00.
Och vi hade inga tecken på att nån var med honom.
Hans båt var en flodbåt,
så vi fokuserade på Bradenfloden och Manateefloden.
Och sen engagerades kustbevakningen.
Klockan 02:40 den 28 januari
meddelade polisen i Manatee County oss
att mr Mullins saknades.
Om han var på väg i sin båt eller i vattnet var då inte känt.
När det gäller eftersök så är tiden inte ens vän.
Ju längre man söker, desto längre bort kan något driva,
och vi vet inte exakt vad vi letar efter.
En upprättstående båt, en kapsejsad båt eller person i vattnet?
Helikoptrar flög över vårt hus hela natten.
Jag var väldigt orolig. Något var väldigt fel.
Den mest uppenbara tanken
var att båten hade gått sönder eller att han hade ryggproblem.
Han kanske hade skadat ryggen.
Vi förväntade oss att hitta honom strandad med något trasigt.
Jag tänkte att det måste vara nån fysisk åkomma,
för om nåt hade hänt med båten
är det nästan omöjligt att tro att han inte kunde fixa det och komma hem.
DEN 28 JANUARI 2013 NÄSTA DAG
Dagen efter att Pat försvann
ringde Manatee-polisen och sa att Stumpnockern hade hittats.
Båten hittades nordväst om Egmont Key.
Den låg i kanalen
som många stora containerfartyg använder för att leverera gods.
Så definitivt inte där den skulle vara.
Båten var otroligt långt ute.
Så långt från vårt hus.
Jag förstår inte hur den kan ha kommit så långt.
Hans saker låg i båten.
Men han var inte där.
Det fanns en flytväst, solglasögon och en stråhatt.
Men ankaret var inte i båten och det var slut på bensin.
Motorn gick på tomgång.
Tändningen var på,
vilket tyder på att bränslet tog slut när den gick på tomgång.
Det fanns inga tecken på brott.
Det fanns inga tydliga tecken på skador eller något traumatiskt som hänt.
Det kan ha varit nåt medicinskt. Föll överbord.
Om båten slutade fungera så kanske han hoppade ur.
Det var okänt då.
Vi gjorde en fördjupad utredning av Pat för att få koll på ekonomin...
Hade han problem?
Telefonnummer, se vem han kommunicerade med.
Det fanns inga bekymmer i hans förflutna
eller problem som fick oss att dra slutsatsen
att han valt att försvinna eller att nån orsakat försvinnandet.
Vi visste inte vad som hänt Pat.
När båten hittades
fick familjen tillbaka den.
Vi tittade på båten.
Först såg vi inget ovanligt.
Men vi upptäckte
märken på ljusröd färg på sidan av båten.
Det hade inte funnits där tidigare.
Vi noterade det, men vi visste inte vad vi skulle tro om det.
När båten hittades utan pappa,
tänkte alla fortfarande: "Vad gör vi nu? Vad händer nu?
Klev han i land nånstans? Vilken ö har vi inte tittat på än?
Vad kan ha hänt här?" Bara fler frågor. Inga svar.
Och tillbaka till Patrick.
Pat och jag gifte oss 1983.
Pat och jag fick två barn.
Vår äldsta är Mason och två år senare kom Miles.
Pappa undervisade i fjärde klass i 21 eller 22 år
innan han och min mamma tog examen.
De blev båda bibliotekarier.
På skolan där han jobbade
var han älskad och respekterad av barnen för att han brydde sig.
Ibland hade han tio eller tolv barn kvar till klockan 18:00 eller 19:00
och han stannade kvar och höll biblioteket öppet.
Och han fick alltid barnen som behövde det lilla extra.
Barnen som inte hade en farsfigur i sitt liv.
Jag har två bröder och två systrar.
Vi var lockade att jobba med saker
och ta isär dem och sätta ihop dem igen.
Och Pat var bra på allt det.
Han var lysande.
Han var väldigt strikt och disciplinerad.
Han var väldigt seriös först.
Han var pedantisk.
Han gjorde saker som de skulle göras.
Sån var han. Väldigt försiktig.
Det är en Coleman-lampa.
Pat levde ett bra liv. Han var livfull...
- Hej, Jill. - Hej, Jill.
...och han skulle snart gå i pension.
Och han såg fram emot sin framtid.
En familj är förkrossad då en man är försvunnen.
Han kan ha fallit ur båten
långt innan de hittade den.
Räddningspersonal fortsätter söka,
trots att risken för hypotermi minskar chansen för överlevnad.
Efter att båten hittades fortsatte vi leta
efter en person i vattnet.
Den tomma båten var vår bästa ledtråd.
Vi kunde utgå från den och ta reda på var personen vi letade efter kunde vara.
De hittade båten ungefär 14 kilometer från kusten.
Det var i princip öppet hav i Mexikanska golfen.
När vi hittar ett obemannat fartyg på en sån plats,
försöker vi lista ut
var vi tror att det troligen kom ifrån
med hjälp av ytströmmar och vinddata.
Vi använder "omvänd driftmetod".
Det blåste österifrån den kvällen
och tidvattnet sjönk undan,
så vi bedömde att båten drivit från någonstans
i södra delen av Tampa Bay.
Att leta efter en person under en längre tid
är definitivt utmanande.
Vi drar inte ner på sökinsatserna
när vi hittar en tom båt.
Veckan efter att båten hittades blev lång,
vi väntade på att Pat skulle hittas.
Förhoppningsvis vid liv.
Men vi bad för att han skulle hittas,
för ett svar är åtminstone ett svar.
DEN 5 FEBRUARI 2013 NIO DAGAR EFTER ATT PAT FÖRSVUNNIT
När de hittat båten
och mannen var försvunnen,
fiskade jag varje dag.
Jag är saltvattensfiskeguide på heltid,
och jag var på väg in från en charter.
När vi närmade oss Emerson Point sa en av mina klienter:
"Kapten, vad är det där?"
Jag började se vad som liknade en kropp, men jag var inte säker.
Vi körde långsamt fram till honom.
Och sen klickade det.
Jag sa: "Pojkar, det här är läraren."
De hade hittat båten norr om Egmont.
Jag visste att han skulle dyka upp.
Och han dök upp.
Jag såg att han hade en skjorta, blå jeans, bälte,
en sko saknades, en sko av.
Allting var helt och rent.
Allt hår på armarna, händerna, armbandsur, plånbok i fickan.
Och han hade ett rep runt kroppen.
Det var väldigt ordentligt virat
under armen, runt halsen, över bröstet.
Repet gick ner i vattnet och det fanns ett litet ankare
som satt i sanden.
Det var fyra till sex meter djupt, som mest, och sandbotten.
Jag rörde honom inte överhuvudtaget,
men vattnet var kristallklart
och när jag tittade så såg jag ingen näsa eller nåt ansikte.
Det såg ut som spagetti. Det är den bästa beskrivningen.
Jag ringde Florida Marine Patrol
och de skickade en agent som kom inom 40 minuter.
Den femte februari fick jag ett telefonsamtal
och de sa att en kropp hade hittats.
Att det var Pat.
Det var hemskt.
Jag letade igenom alla områden där de hittade honom.
Det var mitt område.
Jag har tänkt mycket på det. Ville jag hitta honom?
Det är bra.
Jag behövde inte hitta honom.
Det var nog tur. Det var bara tur.
Jag minns när hans kropp hittades,
jag tänkte att jag haft tur.
Vilken tur att jag haft honom i mitt liv så länge jag hade.
För det finns folk som inte har det.
Det var sorgligt.
Kanske?
Ja.
RÄTTSLÄKAREN MANATEE COUNTY
När vi såg kroppen
var den helt klädd,
förutom en sko, med ett rep och ett ankare bundna runt.
Kroppen var i ett måttligt stadium av nedbrytning,
i linje med att kroppen varit där ute
i åtta eller nio dagar.
Men det går inte att sätta en specifik tidpunkt.
Det var tydligt att det skett nån form av trauma mot huvudet.
Det fanns sex separata perforeringar
på vänster sida av skallen
och vad som verkade vara en större perforering på höger sida.
Det var tydligt att det kom från ett hagelgevär med grova hagel.
Skottet kom från höger sida.
Definitivt från höger till vänster, lite uppåt och lite bakåt,
och gick ut på den här sidan.
Vi vet inte om det var självmord eller mord.
För närvarande står det
dödsorsak ej fastställd.
Men armarna var inte bundna,
så jag överväger möjligheten att det kan ha varit ett självmord.
En mycket rimlig möjlighet.
DET GÅR EJ ATT UTESLUTA ATT SKADAN ÄR SJÄLVFÖRVÅLLAD
Vi träffades hos rättsläkaren,
och rättsläkaren sa att han lutade mot självmord.
Han sa att repen skulle bundits annorlunda
om det varit ett mord.
Jag försökte föreställa mig det som ett självmord.
Men jag hittade ingen anledning att tro att det de sa var sant.
Jag heter Lee Williams.
Jag var grävande reporter på Herald-Tribune i Sarasota.
Polisen sa att det var självmord innan Pat ens togs upp ur vattnet.
Från och med då pressade de Jill
att acceptera att hennes man tagit livet av sig.
När jag intervjuade polisen
försökte de få mig att köpa självmordsteorin.
De försökte övertyga mig att låta det här vara
för det var ett självmord,
och det var nog det bästa för familjen.
Polisens självmordsteori var att han band repet runt sig själv,
knutet till ankaret,
placerade sig på Stumpnockers kant,
sköt sig själv,
föll överbord.
Hur drar man den slutsatsen?
Varför antar man att det är självmord under de omständigheterna?
Det kändes inte logiskt.
Jag blev förvånad
när vi fick veta att Pat dött av en skottskada i huvudet.
Vi hade aldrig några vapen i huset.
Pat var inte intresserad av dem.
Polisen gjorde en kriminalteknisk granskning av hans konton.
Han tog aldrig ut pengar för att köpa ett vapen.
Han ägde inget hagelgevär,
han hade inga hagelpatroner.
De kollade återförsäljare. Jag ringde vapenhandlare.
Ingen hade sålt ett hagelgevär till Pat.
Vi har inte hittat nån lapp som tyder på ett självmord.
Baserat på hur Pats liv var och hans personlighet,
så tror jag inte att självmord var ett alternativ för honom.
Innan han åkte ut med Stumpnockern,
köpte han svetsglasögon till nedsatt pris
som han inte behövde den dagen och inte hade planer för.
Men det var ett bra köp, så han köpte dem till senare.
Han hade planer.
Han såg fram emot framtiden.
Han ville väldigt gärna bli farfar.
Det var en stor grej.
Vi skulle fira vårt 30-årsjubileum i juni.
Det var för mycket positivt för att ta farväl av världen.
En annan sak som inte var logisk var hur repet var bundet när han hittades.
Så skulle inte min pappa eller nån båtperson göra.
Han skulle inte ha knutit repet på det sättet.
Han hade klarat sig med en knop
om han hade begått självmord.
Polisen sa hela tiden till mig:
"Det var inte mord eftersom Pats händer inte var bundna."
Varför skulle man behöva binda händerna om han kanske redan var död?
Han måste ha varit medvetslös eller död för att kunna bindas på det sättet.
Den ansvariga utredaren
ringde mig och bad mig vara resonlig.
Om någon hade dödat Pat skulle de ha tagit hans plånbok.
Jag vet inte varför nån dödade min man,
men jag tror inte att Pat dödades för åtta dollar.
2021 ANLITADE FAMILJEN MULLINS EN KRIMINALTEKNIKER
FÖR ATT UNDERSÖKA TEORIN ATT PATS DÖD VAR ETT SJÄLVMORD.
Jag vill att du lindar repen runt dig på samma sätt.
Knyt samma knopar...
Jag heter Lori Baker.
Jag är professor i antropologi och kriminalteknik.
När de kontaktade mig gällande Patrick Mullins-fallet
kunde man inte säga om det var mord eller självmord.
Han sköts med ett hagelgevär,
men han återfanns inte på båten.
Vapnet hittades inte på båten.
Sättet han var inlindad i repen lät väldigt ovanligt.
Jag har inte sett det vid självmord.
- Runt midjan, tror jag. - Okej.
Vi försöker rekonstruera det som ett självmord
med en vuxen man som binder sig själv,
sitter på kanten av båten med ett ankare fastbundet i sig.
Hur håller man geväret
med tanke på vad vi vet om kulbanan?
Hur skulle han ha suttit på båten
för att hamna i vattnet med geväret
när han var bunden i ankaret?
Hissa ner ankaret i vattnet.
- Det drar ganska bra. Okej. - Ja.
Vinkeln är ovanlig och inte typisk för ett självmord.
Teoretiskt sett, om det var en 18-tums pipa,
som ett taktiskt hagelgevär,
det är tungt och otympligt.
Man måste stötta upp det
mot området man ska skjuta på.
Men det intressanta är att när vi tittar på skelettet
finns det inga svarta märken där.
Det skulle finnas nåt om det var ett påsittande närskott.
Det faktum att vi saknar det när ett vapen med lång pipa använts,
gör det mindre troligt att det gått till på det viset.
Vår erfarenhet är
att självmord oftast sker med påsittande närskott.
Vapnets mynning är placerad mot huden
när det avfyras.
I det här fallet sitter skadan på sidan av huvudet.
Jag har inte sett en skada från ett hagelgevär där tidigare.
Den kommer in mot din käklinje
och inte så mycket vinklat, så det är...
Det är en märklig position.
- En märklig position. - Det är inte naturligt.
Omedelbart efter ett skott i huvudet
med tanke på mängden blod, så skulle det funnits i båten.
Det vore nästan omöjligt att göra det och inte få blod i båten.
När kroppen hittades återvände vi till Patricks båt
och testade med luminol efter blodstänk.
Tyvärr fick vi inga blodstänk.
Det kanske inte kom nåt blod på båten.
Det kunde inte fastställas.
Vi hade inte tillräckligt med information för att dra en slutsats.
Jag kan inte komma över det.
Även när vi stod där, det var en lugn dag på vattnet,
var det inte mycket till bris, men det fanns en bris.
Och den brisen och mängden blodstänk
från en sån skada med en sån projektil,
gör det svårt när man försöker att göra nåt sånt här
att inte lämna några spår.
Avsaknaden av spårbevis
gör det mindre troligt att det inträffade i båten.
Han dödades inte i båten. Det finns inga biologiska bevis där.
Han dödades någon annanstans, och alla vettiga människor skulle då inse
att det inte var ett självmord.
Det är ett mord.
Det jag tycker är förvirrande när jag tittar på fotona
är att det inte finns några tecken på att asätare
varit på kroppen
medan den låg i vattnet i nästan tio dagar.
Efter ett skott i huvudet blir det väldigt mycket blod.
Inom några minuter
börjar man se lite aktivitet av något i vattnet.
Vi ser inga skador på hans händer.
När det finns ett öppet sår
kan hajarna känna blodlukt på upp till 800 meters avstånd.
Och det här är ett område där det finns många hajar.
Även här finns alligatorer. Det finns mycket i vattnet.
Jag undrar
om han låg i vattnet i tio dagar.
Det får mig att undra om han var nån annanstans
i några dagar innan han hamnade i vattnet.
Kanske han hölls nånstans på land?
Vem vet.
Min personliga teori är att han stötte på nåt på floden
som han inte skulle.
Han kanske försökte vara en god samarit och ville hjälpa någon.
Det är vettigt, för han var en sån kille.
Om min pappa såg nån med mekaniska båtproblem,
så skulle han säkert ha åkt dit och försökt hjälpa dem.
Motorn var i friläge när båten hittades och bränslet var slut.
Det tyder på att det var en paus medan han gjorde nåt.
Min pappa skulle låta motorn gå om det inte var långvarigt.
Man sätter motorn i friläge när man kör in till kaj
eller om man vill sluta röra sig för att titta på nåt.
Jag tror
att Pat Mullins såg nåt där ute i sin båt
som han inte skulle se...
...och de dödade honom för det.
Man får fundera på vad som kan vara värt att ta nåns liv för.
Nån som smugglade droger eller andra illegala varor.
Bradenton och Bradenfloden är bra ställen för friluftsliv.
Men vissa använder floden för dåliga ändamål.
Det har varit många stölder av motorbåtar.
Det är mycket tjuvfiske,
och man smugglar droger längs floden.
PATS BÅT
Pats båt hittades långt ut i viken,
och Pat åkte aldrig ut i viken med sin Stumpnocker.
Den som mördade honom
kan ha tagit båten dit för att dumpa den.
De dumpade den för att bli av med den,
eller så kan de ha bogserat den och skurit av repet.
Vi passerar järnvägsbryggan nu.
För att båten skulle hamna där den hittades
måste den ha passerat den här bron.
De har kameror på bron
som filmar alla båtar som passerar.
Den skulle ha fått med Stumpnockern och pappa
om han kört igenom här med den.
Man skulle veta.
Är han ensam? Är han med en vän? Är han...
Bogserar han en båt?
Hjälper han nån?
Bogserar nån honom?
Vi hoppades på att få se Stumpnockern köra förbli där,
det hade varit bra information.
Vi fick in en film
straxt efter den här händelsen.
Tyvärr hade CSX-personalen
laddat ner en skadad fil.
Vi åkte tillbaka. Då var den också skadad.
Det var surt.
Jag var frustrerad över att det var en återvändsgränd,
för filmen var så viktig för oss.
Det är frustrerande.
Vi har inga fakta, inga svar, bara teorier.
Men jag tror att han dödades.
Nån dödade honom.
Vem som gjorde det är miljonfrågan.
I början av en utredning pratar vi med så många vi kan.
Och Damon Crestwood, som är en god vän till Patricks bror
och som kände Patrick, förhördes flera gånger.
Damon är vän till familjen.
Jag kände honom från familjefester.
På Memorial Day träffades vi med familjen och några vänner.
Vi utövade vattensporter och hade trevligt.
Okej.
Pappa var inte nära vän med Damon.
Han var kopplad till min familj genom min farbror.
Jag träffade Damon 1989 eller 1990
vi blev vänner snabbt.
Han ägde sin egen restaurang ett tag och var en begåvad kock.
Damon var snäll.
Jag träffade honom när jag var 12 år.
Han var några år äldre än jag.
Han var en trevlig, pålitlig och beundransvärd kille.
Men efter Pats försvinnande
blev Damons beteende snabbt annorlunda.
Damon var väldigt upprörd när Pat försvann och antogs vara död.
Nästan oproportionerligt.
Han brast ut i tårar och sen okontrollerbar gråt.
Han kom till huset ibland i början.
Jag hade inte sett den sidan förut.
Efter att Pat hade dött,
berättade Damon
att han åkt och letat längs Manateefloden
och gråtit i flera timmar.
Han kände pappa.
De hade känt varandra, men inte som nära vänner
som man väntar sig den reaktionen ifrån.
Damon började bete sig märkligt.
Han frågade: "Om nåt skulle hända, skulle du fortfarande vara min vän?
Kan jag räkna med dig då?"
Ingen av oss visste exakt varför.
Pat dödades i januari.
Min fru och jag, och alla andra,
märkte att han fick ett mentalt sammanbrott varje januari,
som ett urverk, efter Pats död.
Man känner en oro för
att han visste mer än han hade berättat.
Till slut antydde Damon att han använt metamfetamin.
Mark är psykiater och sa: "Vi måste hålla ett öga på honom."
Mitt jobb är att vara uppmärksam på beteenden.
Han blev mer och mer paranoid. Impulsiv.
Och det fanns episoder av extrema, nyckfulla beteenden som oroade oss alla.
På Memorial Day efter att pappa gått bort
träffades familjen och några vänner.
Damon kom dit
och jag såg Damon knyta ett rep i sin hund
och sen binda repet runt sig själv.
Det var på exakt samma sätt som det på Pats kropp.
Det var extremt oroväckande.
Grejen med repet var oroande.
Bundet runt midjan.
Vi blev väldigt bestörta.
Vi konfronterade honom om det.
"Vad är det som pågår? Du beter dig konstigt."
Han gav ingen förklaring.
Det finns en annan sak som knöt honom
lite närmare fallet.
Efter att båten hittats, hade jag sett
röda färgmarkeringar på sidan av båten.
Sen insåg vi att Damons båt hade en röd rand.
Damon bodde så att han kunde lägga sin båt i Manateefloden,
nära mynningen till Tampa Bay.
Området där Pats kropp hittades.
Hans nyckfulla beteende
och den röda färgen band honom till händelsen.
Vi tänkte att vi kanske borde undersöka saken.
Polisen ville testa Damons båt, som de visste var röd.
Damon avvisade deras förfrågan.
Han förnekade att han var inblandad
eller visste nåt om vad som hänt Pat.
Han slutade prata med oss,
men vi hade ingen information att gå vidare med
om han var inblandad, för vi hade inga vittnen.
Det var där det slutade och inga ansträngningar gjordes
för att prata med Damon
eller kunna få färg från hans båt.
Damon dog den femte april 2017.
Ungefär fyra och ett halvt år efter Pats död.
Han hade överdoserat och det såg ut som om det var meth.
Han var 48 år gammal
och det var ytterligare ett trauma,
för vi hoppades att Damon skulle berätta att han visste nåt.
Efter att Damon gått bort,
gav hans dotter sin tillåtelse
att ett färgprov togs från hans båt,
för att se om den matchade
färgen på Stumpnockern.
Vi tänkte att vi kom någonstans.
Svaret från polisen var:
"Ja, det är en träff. Nej, det är inte viktigt."
I rapporten stod det:
"Båten kan inte elimineras som en möjlig källa till röda färgutstryk
på offrets båt."
Så formulerade de det.
Den röda färgen är en vanlig sort.
Vi kan inte säga vilket märke den kom ifrån.
Jag testade den och fick det resultatet.
De bortsåg från testet
med förklaringen att mycket färg tillverkades det året,
så det var så gott som ingenting.
Så kände inte jag.
Det betyder nåt.
Det är osannolikt att något annat
skulle ha gnuggat mot båten som skulle matcha Damons båt.
Med tanke på Damons konstiga beteende,
med tanke på hans besatthet av Pats död,
tror jag att Damon var medveten om vad som hände Pat.
Det finns teorier om hur pappa skulle ha interagerat med Damon
som kunde ha slutat med att pappa blev mördad.
Han kanske kör och ser Damons båt flyta
med motorn uppe, då hade han åkt dit direkt.
För att hjälpa till.
Jag vet inte ens om Damon hade båten ute.
Kanske nån annan hade sin båt ute.
Jag har inget scenario som sammanför allt det här.
Jag antar att allt är möjligt.
Baserat på vår utredning
har vi fler frågor än svar på vad som hände den dagen.
Vi vill hjälpa familjen
genom att hitta svaren för att ge dem ett avslut.
Vi vet inte. Det är därför... Det är en dödsutredning.
Vi vet inte vad som hände.
Vi får oftast in mord med bakgrundsinformation
som antyder att det fanns ett skäl eller ett motiv eller nåt.
Det fanns inga bevis för ett rån.
På andra sidan,
den viktigaste faktorn för att överväga att det var självmord
var den ovanliga repanvändningen på kroppen.
Den var gjord för att man skulle kunna vira in sig själv i den.
Det gjorde att vi hade självmord som en möjlighet.
Utan att kunna säga
att mord var mycket mer troligt
eller att självmord var mer troligt,
var båda alternativen lika troliga.
Det gav oss ett alternativ: att ange dödssätt som "ej fastställt".
Jag tror att det var första årsdagen som jag började göra flygblad
när vi inte kom närmare ett svar.
Jag har fått några samtal.
Jag tror inte att vi har fått nåt
som har varit värdefullt,
men polisen har också fått in några samtal.
Som en av hans bröder säger: Pat skulle hata det här.
Han skulle hata det jag gör för att han var lågmäld.
Han varken behövde eller gillade uppmärksamhet.
Men Pat skulle inte ha dött.
Den som gjorde det här är en fara för alla.
Nio år senare
känns det som om nån där ute har svar.
Man måste ha hopp.
Det finns kalla fall som får sin lösning flera decennier senare.
Nåt sånt kan hända under vår livstid.
Mina barn måste få veta vad som hände deras pappa.
Det är ingen vacker historia och den har inget avslut.
Vi har inga svar, men jag försöker ändå.
OM DU HAR NÅGON INFORMATION OM DET MYSTISKA DÖDSFALLET
GÄLLANDE PATRICK MULLINS, GÅ TILL
UNSOLVED.COM
Undertexter: Sarah Wallin Bååth