JACK TRBOSJEK 1959.
Trbosjek! Opet je to učinio!
Trbosjek je ponovno ubio!
JACK TRBOSJEK
TURA LONDONA JACK TRBOSJEK
Ljudi su čuli za Jacka Trbosjeka čak iako ne znaju što je činio.
Jack Trbosjek bio je užasan ubojica, da.
I nikada nije bio uhićen ni kažnjen. Kakav pametan tip! Jupi!
To se događalo u Londonu u viktorijansko doba,
no postoje knjige o Jacku Trbosjeku pisane na japanskom, kineskom,
talijanskom, španjolskom… To je ime poznato posvuda.
Jack Trbosjek!
GOTOVO JE ZA TRBOSJEKA!
Prestani rabiti to glupo ime!
MUZEJ JACKA TRBOSJEKA
To ime postoji samo za sebe neovisno o djelima pravog Trbosjeka.
Ali kad otkriješ strahote tih zločina, promijeni ti se perspektiva.
Zločini su bili užasni.
Pokušao joj je odrezati nos i uho te je razrezao posvuda.
Izvadio joj je srce.
Zločini su zaista šokantni.
Taj je misterij popularan iz nekoliko razloga.
Ljudi su se Jacka Trbosjeka bojali kao nijednog ubojice dotad,
a vjerojatno ni otad.
Drugi je razlog popularnosti to što se priča i dalje razvija.
Zločini su se odvili prije 135 godina, a još pokušavamo riješiti misterij.
NERIJEŠENI MISTERIJI
31. KOLOVOZA 1888.
OKRUG WHITECHAPEL
TRI KILOMETRA OD SREDIŠTA LONDONA
U ranim jutarnjim satima 31. kolovoza 1888.
policajac dolazi u patrolu u Whitechapel.
Odjednom vidi kako nešto leži u prolazu
i shvati da je riječ o ženi.
AUTOR I VODIČ
Imao je svjetiljku, pa ju je osvijetlio i primijetio da joj je prerezan grkljan.
No zbog krvave odjeće nije primijetio da joj je utroba uklonjena.
Ljudi su živjeli na tom području.
Bilo je ljudi čak i u kući pokraj mjesta gdje je nađena…
POVJESNIČARKA
…no ništa nisu znali.
To se očito potiho odvilo ispod prozora
gdje su pošteni ljudi spavali.
Bio je to veoma žestok napad.
U mrtvačnici su primijetili duboku ranu zadanu nazubljenim predmetom
od prsne kosti sve do abdomena.
POVJESNIČAR ZLOČINA
Presječena su tkiva u njezinu trbuhu.
Policija je išla uokolo i ispitivala poznaje li tko tu osobu
i prepoznali su je kao Polly.
UBIJENA 31. 8. 1888. 43 GODINE
Mary Ann Nichols zvana Polly imala je 43 godine kad je ubijena.
Koliko znamo, Polly nije dugo živjela u istočnom Londonu.
No postala je alkoholičarka i tad je sve krenulo po zlu.
FOTOGRAFIJA S OBDUKCIJE
Živjela je sama i bila vrlo siromašna. Pokušavala je zaraditi prostitucijom.
Te je noći pila, a nije imala novca za noćenje,
pa su je izbacili iz svratišta.
2.10 H POLLY NAPUŠTA SVRATIŠTE
Otišla je pronaći klijenta kako bi zaradila za noćenje.
Pollyne posljednje riječi bile su upućene voditelju svratišta.
„Šešir mi je divan, zar ne?”
Nadala se da će tako privući nekog klijenta…
2.30 H POLLY POSLJEDNJI PUT VIĐENA
„Pogledaj kako sam lijepa. Vratit ću se brzo. Čuvajte mi krevet.”
I tad je napadnuta i unakažena.
Ubojica joj je stavio ruke oko vrata
i ubio je prije nego što je uspjela viknuti.
U East Endu u 1880-ima
ubojstva nisu bilo toliko česta koliko biste očekivali.
Stoga je Pollyno ubojstvo policija tada vjerojatno smatrala izoliranim slučajem.
3.45 H PRONAĐENO POLLYNO TIJELO
London je 1888. bio najveći grad na svijetu.
Zapadni je dio bio veoma bogat i napredan, a istočni veoma siromašan.
Whitechapel bio je okrug u istočnom dijelu Londona.
To je bilo područje na kojem su ljudi jedva preživljavali.
Živjeli su u teškom siromaštvu i umirali od gladi.
Pokraj glavnih cesta uvijek su bile uličice i dvorišta prepune štakora.
Zaista strašno. Ljudi su živjeli u užasnim uvjetima.
Slobodne žene u East Endu nisu si mogle priuštiti kuću ni stan.
Svaki bi dan morale pokušati prikupiti četiri penija za krevet
u svratištima ili konačištima.
Kažem krevet, ali to su zapravo bili lijesovi
poredani u redove uza zid.
Mnoge su se žene morale okrenuti prostituciji.
Morale su to raditi kako bi zaradile za noćenje.
ŽENE
Te su žene nazivali „nesretnicama” jer ih je sustav zaboravio.
Mislim da su Jacku Trbosjeku te žene bile meta
jer su bile ranjive i bile su lake žrtve.
Ako su preživljavale prostitucijom, poznavale su te ulice.
Zapravo su žrtve birale mjesto zločina.
Zbog njihova posla znale su kamo trebaju odvesti klijenta
kako ih nitko ne bi prekidao.
Nesvjesno su odabirale najbolje mjesto za svoje ubojstvo.
Polly Nichols ubijena je 31. kolovoza.
Samo jedan tjedan poslije, 8. rujna,
ubijena je Annie Chapman.
ANNIENO UBOJSTVO
Annie je pronađena u dvorištu u ulici Hanbury,
također u istočnom dijelu blizu mjesta Pollyna ubojstva.
PRVA ŽRTVA - DRUGA ŽRTVA
Ležala je na leđima u dvorištu i glava joj je bila okrenuta prema stubama.
Bila je unakažena, baš kao i Polly.
Ubojica je uzeo i trofej.
Izrezao je žrtvinu maternicu,
što je sugeriralo da ju je ubio
samo kako bi došao do tog dijela njezina tijela.
Annie je bila najstarija žrtva, imala je 47 godina.
UBIJENA 8. 9. 1888.
Prema policijskim izvješćima, Annie nije imala nikakve prihode.
Prodavala je drangulije na ulici kako bi preživjela.
Kad to ne bi upalilo, povremeno se okretala prostituciji.
Kao i Polly Nichols, ni ona na noć svog ubojstva
nije imala novca za noćenje.
1.45 H ANNIE NAPUŠTA SVRATIŠTE
Svjedoci kažu da je hodala uokolo i tražila klijenta.
I svjedokinja je vidjela Annie kako razgovara s muškarcem
ispred vrata u ulici Hanbury br. 29, no nije mu vidjela lice.
5.30 H ANNIE VIĐENA S MUŠKARCEM
Poslije je rekla da je po odjeći zaključila da je bio stranac.
Vjeruje se da je to bio Jack Trbosjek.
Zbog policijskih izvješća znamo što se poslije dogodilo.
Ušli su u ulaz na broju 29 koji nikad nije bio zaključan.
Vodio je do prolaza.
A taj je mračni prolaz vodio u dvorište u kojem je Jack ubio Annie.
NOVINSKA ILUSTRACIJA
MJESTO GDJE JE LEŽALO TIJELO
Za vrijeme Anniena ubojstva u ulici Hanbury broj 27,
u kući pored tog dvorišta,
živio je čovjek imena Albert Cadosch.
Išao je na zahod koji je bio u vrtu
i čuo je kako se netko dere „Ne!”, a zatim se začuo i udarac u ogradu.
Mnogi misle da je udarilo Annieno tijelo.
NAKON 5.30 H SUSJED ČUJE NAPAD
Da je pogledao preko ograde, vjerojatno bi vidio ubojstvo Annie Chapman.
Grlo joj je bilo presječeno slijeva na desno do kralježnice.
6 H NAĐENO ANNIENO TIJELO
Rasporio ju je do prsne kosti i izvađena crijeva prebacio preko ramena.
Pod nogama joj je ostavio nekoliko predmeta
koje je povadio iz njezina ušivena džepa.
Pronađen je češalj, komadić papira i ostale stvari koje je nosila sa sobom.
Sustavno ih je izložio pod njezinim nogama.
Veoma bizarno.
I budući da je bila unakažena na jednak način kao i Polly,
policija je vjerovala da je oba ubojstva počinila ista osoba.
Tražili su tragove koje je ubojica mogao ostaviti na mjestu zločina.
Pronašli su svježe opranu kožnu pregaču u kutu dvorišta.
Pomislili su: „Imamo ga. Imamo ubojicu.”
Bili su uzbuđeni jer su nakon ubojstva Polly Nichols,
već istraživali sumnjivca znanog kao Kožna Pregača.
POTRAGA ZA KOŽNOM PREGAČOM
U to vrijeme prostitutke iz Whitechapela spominjale su
zlokobnog tipa zvanog Kožna Pregača i bile su uvjerene da je on ubojica.
To je bio čovjek imena John Pizer koji je živio u Whitechapelu.
Bio je postolar i nosio je kožnu pregaču.
Kad su pronašli tu pregaču, odvukli su ga u policijsku postaju
i proveli ispitivanje.
Ispalo je da pregača koju su našli nema veze s ubojstvom.
Samo je oprao pregaču i objesio je da se suši.
Pizer je imao alibije za noći ubojstva,
pa je pušten.
I on je bio tek prvi od niza sumnjivaca u tom slučaju.
Policija je tad znala da se nešto strašno događa u Whitechapelu.
Dva strašna ubojstva i sakaćenja koja je vjerojatno počinila ista osoba.
Bilo je zastrašujuće što je na slobodi netko tko te želi ubiti,
a nisi ga nikada upoznao niti mu naudio.
SPISATELJ I POVJESNIČAR
Ta osoba nije ubijala s razlogom.
Ljudi su bili prestravljeni zbog tih ubojstava.
Razmišljali su kakvo je čudovište to moglo učiniti.
ČUDOVIŠTE IZ WHITECHAPELA
Znali su da je ubojica poznavao Whitechapel.
Whitechapel se tada sastojao od mnogo uskih uličica
i vijugavih prolaza koji su dijelili zgrade.
Samo je morao znati gdje je najbliži izlaz
kroz koji može proći i pobjeći s mjesta zločina.
A kad dođe do prometne glavne ceste koja prolazi kroz središte tog područja
ili do ulice Commercial, može se samo izgubiti u gomili.
Policija je odmah na početku odlučila da neće razgovarati s medijima
o poduzetim radnjama ni o istrazi.
A naravno, mediji su željeli senzacionalističke priče
i bili su frustrirani što nije bilo nikakvih tragova
osim sumnjivca zvanog Kožna Pregača.
ANNIENO UBOJSTVO
Središnja novinska agencija 27. rujna 1888.
prima veoma zanimljivo pismo napisano crvenom tintom.
Pisalo je: „Dragi šefe, stalno slušam kako me policija već uhvatila.
No neće još uspjeti.”
Hvalio se svojim djelima i time što ga ne mogu uhvatiti.
HVATAM KURVE I NEĆU ODUSTATI DOK ME NE ULOVE
Na kraju se potpisao: „Srdačno, Jack Trbosjek.”
To je pismo vjerojatno najvažniji dokument koji imamo
jer se u njemu navodi ime „Jack Trbosjek”.
Ime sažima ono što je radio ženama.
Sjekao im je trbuhe.
Takav užas u jednom nadimku…
Jack Trbosjek… To je san svakog novinara!
Ubojica je sad imao ime, više nije bio samo mutna figura.
Imao je to ime, Jack Trbosjek.
SRDAČNO JACK TRBOSJEK
No policija je smatrala da je pismo napisao londonski novinar…
KAKO ĆE ME SADA ULOVITI
…poznat detektivima Scotland Yarda. Mislili su da je pismo lažno.
Mnogo je ljudi, uključujući i policiju, mislilo da zna identitet osobe
koja je to napisala i da je riječ o zaposleniku Središnje novinske agencije
koji je pokušao stvoriti priču za novine.
ŠEF SREDIŠNJA NOVINSKA AGENCIJA
Ne mislim da je to pismo napisao Jack Trbosjek.
Kad su dobili to pismo, nisu imali nijednog sumnjivca
ni bilo kakav trag koji su mogli istraživati.
Očajno su željeli nekakav pomak, pa su objavili pismo.
PISMO „DRAGI ŠEFE”
Kopirali su ga i objavljivali plakate, no objavljeno je i u novinama.
Pokazalo se da je objava bila pogreška jer je to ime, Jack Trbosjek,
bilo toliko jezivo i istinito da je postalo poznato.
Prevaranti diljem zemlje počeli su posezati za olovkama.
I cijelog je listopada policija dobivala gomilu pisama
potpisanih s „Jack Trbosjek”.
Potpisivanje pisama tim imenom postala je nacionalna razbibriga.
Svako je pismo trebalo pročitati, procijeniti
i pokušati pronaći autora, pa su već preopterećeni detektivi
počinjali pucati po šavovima.
A onda 30. rujna, nekoliko dana nakon što je policija primila pismo,
ubojica je ponovno napao i počinio dva ubojstva u manje od jedan sat.
Tu večer nazivamo „Noć dvostrukog ubojstva”.
Na ovom je mjestu u 1 h Louis Diemschutz
dovukao svoju kočiju u dvorište točno iza mene.
1 H NAĐENO ELIZABETHINO TIJELO
Našao je tijelo Elizabeth Stride, treće Trbosjekove žrtve.
Elizabeth je bila Šveđanka.
45 GODINA
Neko je vrijeme radila kao dadilja pa kao čistačica,
a onda je nažalost ušla u prostituciju.
Došla je u Englesku u ranim 20-ima
i počela je živjeti u svratištu na području ulice Brick Lane.
Do kraja rujna
zaradila je nekoliko šilinga čisteći svratište u kojem je spavala.
Počela je izlaziti noću i trošiti novac koji je zaradila.
PRVA ŽRTVA - DRUGA ŽRTVA
TREĆA ŽRTVA
Oko vrata joj je pronađen šal
zategnut na jednu stranu veoma čvrstim čvorom
te vrlo velika posjekotina koja se protezala usporedno sa šalom.
Činilo se kao da je šal ubojici bio uputa.
Rijeka krvi slijevala se iz njezina vrata prema odvodu u suprotnom kutu.
Za razliku od drugih žrtava, njoj je samo prerezan grkljan.
Nije bilo sakaćenja.
Neki ljudi vjeruju da je Jack Elizabeth samo prerezao grkljan
jer ga je prekinuo čovjek koji je s kočijom ušao u dvorište.
Budući da mu je uskraćeno zadovoljstvo sakaćenja, otišao je pronaći drugu žrtvu.
Četrdeset pet minuta poslije u londonskom Cityju na trgu Mitre
nađeno je tijelo Catherine Eddowes.
UBIJENA 30. RUJNA 1888. 46 GODINA
Otprilike na ovom mjestu nađeno je tijelo Catherine Eddowes
u Noći dvostrukog ubojstva.
Catherine je rođena u Wolverhamptonu.
Oba su joj roditelja umrla i smještena je u sirotište.
Naposljetku se seli u London gdje postaje poznata kao prostitutka,
no možda je to radila povremeno.
Pronašao ju je policajac Watkins oko 1.45 h.
Dolazio je straga obilazeći ulicu Mitre i izašao je na trg.
Patrolirao je.
Približio je svjetiljku i šokirao se kad je ugledao tijelo.
Nije ga bilo 15 minuta prije toga.
1.45 H NAĐENO CATHERINEINO TIJELO
Bila je najgore unakažena od svih žrtva dotad.
Otišao je korak dalje.
Prerezao joj je grkljan, rasporio je
i urezao joj slovo V u obraze i na kapke.
SKICA S OBDUKCIJE
Odrezao joj je dio ušne resice i vrh nosa.
Također, izvadio je i odnio maternicu i lijevi bubreg.
U ulici je živjela samo jedna obitelj i to obitelj policajca Richarda Pearcea.
Policajac ništa nije čuo,
i, začudo, ni noćni čuvar ništa nije vidio niti čuo.
Kao da ju je duh ubio ovdje.
Kad je tijelo odneseno u mrtvačnicu i kad su joj skinuli odjeću,
primijetili su da je pregača koju je nosila prekrivena krvlju,
ali da joj i dio nedostaje, kao da je odrezan.
Nakon pronalaska Catherineina tijela, policajac je hodao ulicom Goulston.
Osvjetljavao je prolaze svjetiljkom i provjeravao skriva li se tko ondje
i je li gdje ostalo oružje.
Vidio je krv na ulazu u zgradu u ulici Goulston
i u toj je krvi vidio djelić tkanine.
Bio je to dio pregače Catherine Eddowes
koji je bio odrezan na trgu Mitre.
Neki ljudi vjeruju da je taj dio onamo bačen
jer je ubojica o njega obrisao ruke i nož,
no nitko ne zna zašto je bačen baš pred ta vrata.
Krv s pregače mogla je biti Catherineina,
no možda se i ubojica slučajno porezao dok ju je unakažavao.
Nažalost, u to se vrijeme nije znalo za krvne grupe,
pa je to bilo posve beskorisno.
U pismima koja su stizala policiji
bile su prijetnje da će poslati dijelove tijela.
Dva tjedna nakon dvostrukog ubojstva gdje su žrtve bile Elizabeth i Catherine,
mještanin George Lusk dobio je paket.
Sjedio je za stolom tijekom večere 16. listopada
i dostavljen mu je maleni paket.
Otvorio ga je, a unutra je bilo pismo „Iz pakla”.
IZ PAKLA
S pismom je došla i polovica ljudskog bubrega.
George Lusk bio je voditelj Odbora za zaštitu građana Whitechapela.
Članovi odbora noćima bi išli u patrolu i držali bi sumnjivce pod nadzorom.
U pismu koje je primio g. Lusk pisalo je:
„G. Lusk, šaljem vam pola bubrega koji sam odstranio jednoj ženi.
Sačuvao sam ga za vas.
Drugu sam polovicu popržio i pojeo. Bila je ukusna.
Možda vam pošaljem i krvavi nož kojim sam ga izvadio
ako se malo strpite.
U potpisu: Uhvatite me kad budete mogli, g. Lusk.”
Htio je poručiti da je kanibal
i da je pojeo dio žrtvina bubrega.
Strašno.
Došlo je do rasprave u policiji je li s Luskovim pismom
zapravo došao Catherinein bubreg.
Liječnička su se mišljenja razlikovala.
No to je bio pravi bubreg.
Bio je lijevi bubreg, a lijevi joj je i izvađen.
Ako je to bio Catherinein bubreg,
onda je i pismo autentično, a izgledi su za to 50:50.
Ja oduvijek vjerujem u to pismo
i mislim da je autentično, no neki se ne bi složili.
Neki kažu da je to jedino pismo koje je zapravo poslao ubojica.
Ja ne vjerujem u to.
Mislim da je to bila šala nekog studenta medicine.
Tad je bilo uobičajeno da studenti dođu do dijelova tijela.
No svi su se navukli na tu priču o Jacku Trbosjeku.
To je postala opsesija.
I svi su željeli biti u to uključeni.
U listopadu 1888. policija je organizirala pretres svih kuća u Whitechapelu.
Pretražene su stotine kuća.
Ispitali su tisuću ljudi,
no zapravo nisu imali nikakav trag.
Važno je imati na umu da je 1888. policija imala
veoma ograničene alate istrage.
Nisu imali otiske prstiju i definitivno nisu imali nadzorne kamere
kojima bi mogli nadzirati različita područja.
Policijska se istraga svodila samo na pretraživanje područja.
Mogli su možda naći otisak cipele koji mogu iskoristiti,
no nijedna tradicionalna metoda rješavanja zločina nije upalila.
Bilo je svjedoka koji su govorili da su svašta vidjeli,
no ne znamo jesu li vidjeli ubojicu ili ne.
SKICE NAVODNOG UBOJICE
Govorilo se da je visok oko 168 ili 170 cm,
no to je tada vjerojatno bila prosječna visina muškaraca.
KAD ĆE PRESTATI?
Govorili su da ima između 20 i 40 godina, opisivali različitu odjeću…
Problem s izjavama očevidaca jest i to što je rasvjeta tada bila vrlo loša.
Zločini su se odvijali oko 2 ili 3 h i bio je mrkli mrak.
Koliko su dobro mogli nešto primijetiti? Svjedoci često pogriješe u svojim opisima.
Nažalost, nitko nije znao kako je Jack Trbosjek izgledao.
Policija je pretraživala cijeli East End u potrazi za ubojicom.
Također, mnogo je ljudi hodalo ulicama prerušeno
kako bi uhvatili Trbosjeka.
Znamo za tri studenta medicine koji su bili mamac za ubojicu.
Muškarci su se odijevali kao žene i lutali East Endom
u nadi da će ih Trbosjek napasti kako bi ga mogli uhvatiti.
Žene su se počele naoružavati.
Imamo slike kako nose noževe, pištolje i škare
jer su morale izaći na ulicu.
Morale su zaraditi četiri penija za noćenje.
Bila je to strašna situacija jer im je svaki klijent mogao biti posljednji.
Cijeli je listopad prošao bez ubojstva,
ponajviše zbog povećane prisutnosti policije na tom području.
Ništa se nije dogodilo do sljedećeg ubojstva 9. studenoga.
I to je definitivno bilo najgore dotad.
Mary Jane Kelly bila je u srednjim 20-ima i najmlađa je od svih žrtva.
I, kao i ostale žrtve,
trebala je novac, pa je radila kao prostitutka.
Imala je svoju sobu u Whitechapelu.
Čovjek imena Thomas Bowyer došao je od nje pokupiti stanarinu.
Pokucao je na vrata. Ništa.
Otišao je do prozora koji je bio razbijen.
Povukao je zastor i ugledao strašan prizor.
Šokantan prizor.
Ubojica je bio s njom u zaključanoj sobi i mogao je raditi što je htio.
Tijelo Mary Kelly bilo je unakaženo.
Odrezano joj je lice, uklonjene su joj grudi
i ležala je na krevetu među svojim iznutricama.
Ubijena je unutra.
Jedino se njezino ubojstvo odvilo u zatvorenom prostoru.
UBIJENA 9. 11. 1888. 25 GODINA
Fotografirali su tijelo i to je jedna od najranijih fotografija mjesta zločina.
Ne može se ni reći da je to ljudsko biće. Bilo je strašno.
Odrezao je tri komada kože i ostavio ih na noćnom ormariću.
Odrezao je i izvadio dijelove abdomena te ih poredao oko tijela.
I ako to nije dovoljno, odrezao je komad mesa s njezina bedra,
ostavio bedrenu kost izloženom,
a onda joj i izvadio srce.
No nažalost, srce Mary Jane Kelly nikada nije pronađeno.
PRVA ŽRTVA, DRUGA ŽRTVA TREĆA ŽRTVA, ČETVRTA ŽRTVA
PETA ŽRTVA
Policijski kirurg pri Scotland Yardu dr. Thomas Bond obavio je obdukciju
na Mary Kelly u njezinoj sobi.
Rekli su da je izgledalo kao da je Mary možda spavala kad je napadnuta.
Sir Robert Anderson, tadašnji zamjenik načelnika policije,
zatražio je mišljenje dr. Thomasa Bonda o pet ubojstava.
Anderson mu je poslao izvješća o istrazi ubojstava Mary Nichols, Annie Chapman,
Elizabeth Stride i Catherine Eddowes.
Znalo se da je dr. Bond bio savjetnik
u istragama najozloglašenijih slučajeva u 1870-ima i 1880-ima
diljem zemlje, ne samo u Londonu.
Nakon više godina rada u Scotland Yardu,
počela ga je zanimati psiha ubojice.
Pokušavao je shvatiti i kako je ubojstvo počinjeno,
a ne samo medicinsku stranu.
Dr. Thomas Bond pokušao je izraditi prvi profil serijskog ubojice.
UBOJSTVA IZ WHITECHAPELA
Poslao je izvješće Scotland Yardu 10. studenoga
koje je oblikovalo mišljenje koje i danas imamo o Jacku Trbosjeku.
„SAKAĆENJA SU POČINJENA NA JEDNAK NAČIN”
Naveo je sličnosti među ubojstvima.
Rekao je da su napadi bili iznenadni i da ih nisu očekivale.
Dokazi upućuju na to da ih je brzo savladao i onesvijestio.
„NEMA ZNAKOVA BORBE, NISU SE STIGLE ODUPRIJETI NAPADU.”
Dr. Bond u izvješću je zaključio da su žene ubijene dok su ležale.
To ima smisla jer su na vratovima žrtava pronađeni otisci prstiju
što dokazuje da je ih je gušio dok se nisu onesvijestile
te ih je zatim položio na tlo i prerezao im vrat.
Sakaćenja je izvodio nakon smrti.
U 1880-ima pojam serijskog ubojice, kakav danas poznajemo, nije postojao.
SERIJSKI UBOJICA USMRĆEN
Tek 1970-ih…
STRAH NAKON 8. UBOJSTVA
…taj je pojam, takoreći, izmišljen.
No 1888. javnost nije vjerovala
da postoje ljudi koji ubijaju bez motiva.
Stoga su mediji i javnost sumnjali da je počinitelj pomahnitali liječnik,
primalja
ili mesar
jer su imali vještine koje je imao i Jack Trbosjek.
Mesar bi poznavao anatomiju, no ne bi bio vješt u kirurškim rezovima.
Liječnik bi, naravno, imao obje vještine.
No tadašnji su liječnici bili podijeljena mišljenja
o tome je li ubojica imao kirurške vještine i znanje anatomije.
Činilo se da je znao
gdje se nalazi koji organ u ljudskom tijelu
jer ih je uspio izvaditi.
U nekim je slučajevima radio gotovo u potpunom mraku.
Mislim da je sigurno imao određeno znanje i vještine
ako je u tome uspio.
Znamo da ubojstva nisu počinjena radi pljačke.
A ni iz osvete.
Nisu počinjena radi dobiti, ljubomore ili zbog pijanstva.
Počinjena su samo radi zadovoljstva koje mu je pričinjavalo sakaćenje tijela.
Sa svakim sljedećim zločinom sakaćenja su postala sve okrutnija
jer mu djela s početka više nisu bila dovoljna
da bi postigao uzbuđenje koje je tražio.
Ta su djela počinjena radi seksualnog uzbuđenja.
„…HOMICIDNA I EROTSKA MANIJA.”
Taj motiv i uvid u psihičko stanje počinitelja dotada nije proučavan.
„MUŠKARAC MOŽDA PATI OD SATIRIJAZE.”
„DRŽI SE ZA SEBE I EKSCENTRIČAN JE…”
Bond je u izvješću opisao i mogući karakter ubojice.
„NIJE MENTALNO STABILAN.”
Rekao je da je vjerojatno riječ o dobro odjevenom muškarcu,
poštovanom u društvu.
Spomenuo je i da je vjerojatno imao nekakvu sobicu
u koju se mogao povući, oprati se i riješiti se dokaza.
Spomenuo je i prihode te naveo da vjerojatno ima mirovinu ili plaću.
„MALA PLAĆA ILI MIROVINA.”
Rekao je da možda živi s obitelji koja ga štiti.
Mnogi su mislili da je Jack Trbosjek luđak
kojem pjena izlazi iz usta.
Ili su mislili da se odmah vidi da je zao i da ne izgleda dobro.
No, naravno, prostitutke su bile pametne i ne bi prilazile takvoj osobi.
Ideja o Jacku Trbosjeku kao o nepoznatom napadaču
koji je u jutarnjim satima hodao praznim ulicama
sa šeširom i crnom torbom
ostala je u kolektivnoj svijesti više od 100 godina.
Kad pogledate prve nijeme filmove
u kojima je napadač ženu vezao za tračnice,
on je obično uvijek nosio šešir, crni plašt i imao je velike brkove.
Točno tako i danas zamišljamo Jacka Trbosjeka.
I ta se slika lijepo uklapa u opis počinitelja strašnih djela.
Crna torba
povezana je s čovjekom koji je viđen blizu mjesta ubojstva Elizabeth Stride.
MISTERIOZNI ČOVJEK S CRNOM TORBOM
Nosio je crnu torbu, ali vraćao se kući s posla.
Imao je čvrst alibi i nije imao veze sa zločinima,
ali torba se zadržala.
Jack Trbosjek sa šeširom, torbom Gladstone i plaštem
bio bi bijela vrana u istočnom dijelu Londona u to vrijeme.
Pravi Jack Trbosjek sigurno je hodao ulicama posve neprimjetno.
Tada je u tom području bilo mnogo klaonica
i bilo je uobičajeno vidjeti kako ljudi u krvavoj odjeći
hodaju ondje u ranim jutarnjim satima.
Nakon Mary Kellyna ubojstva dogodilo se nešto neočekivano.
Prošlo je mnogo vremena, a ubojstva su prestala.
Zašto bi ubojica prestao?
Je li strašnim unakažavanjem Mary zadovoljio svoju krvoločnost?
Nešto se moralo dogoditi ubojici. Je li umro?
Možda je napustio zemlju, otišao na odmor ili je uhićen zbog drugog zločina.
Neki su nagađali da je možda bio lošeg zdravlja.
A neki su mislili da je možda bio mornar.
Možda je počinio zločine i onda se ponovno vratio na brod.
To je gotovo savršen način počinjenja ubojstva.
I naravno, postojala je teorija o ludnici.
Mislilo se da su ubojstva stala jer je završio u psihijatrijskoj bolnici.
Na početku istrage policija je istraživala ogroman broj sumnjivaca.
Dovlačili su ljude u policiju kao na pokretnoj traci.
UHIĆEN ZBOG SUMNJE
Svaku osobu koja je uhićena, koja se ponašala sumnjivo
ili je sličila osobi koju je možda vidio očevidac,
morali su provjeriti.
I tijekom godina pojavilo se mnogo ljudi koji su sami istraživali
i došli do nekih sumnjivaca.
A postoji i šačica sumnjivaca koje treba shvatiti ozbiljno.
Jedan je sumnjivac iz policijskih izvješća Montague John Druitt.
Druitt je bio odvjetnik u južnom Londonu.
No bio je i učitelj.
Otpušten je u studenom 1888.
Njegovo je tijelo pronađeno u Temzi u posljednjim danima 1888. godine.
Kad su ubojstva prestala, policija je mislila da se ubojica možda ubio.
Zato su istraživali sva samoubojstva nakon ubojstva Mary Kelly.
I istaknulo se samoubojstvo Montaguea Johna Druitta.
Prema policijskom izvješću,
i njegova je obitelj smatrala da je on ubojica.
Njegov je brat rekao da u tom trenu nije bio mentalno stabilan.
Našao je poruku u kojoj je pisao da će poludjeti i da bi radije umro.
No nema dokaza da je Druitt bio u Whitechapelu
niti da je bio s tim ženama u noćima njihova ubojstva.
Čini se da se sve svodi na činjenicu
da je krajem te godine pronađen utopljen u Temzi.
Dr. Francis Tumblety jedan je od najintrigantnijih osumnjičenika.
On je jedini osumnjičenik koji je uhićen zbog ubojstava
baš prije ubojstva Mary Kelly.
Bio je Amerikanac i pustili su ga uz jamčevinu.
Pobjegao je i vratio se u SAD.
U New Yorku je davao intervjue u kojima je govorio
da je uhićen jer su sumnjali da je ubojica.
Rekao je: „Činio sam što i svi drugi.
To me fasciniralo, pa sam otišao onamo vidjeti mjesta zločina.”
I nekako su ga uhitili pod sumnjom da je on počinio ta ubojstva.
Naravno, nema dokaza da je on ubojica.
Posljednji sumnjivac nakon Tumbletyja i Druitta
nazvan je samo Kosminski.
Ime Kosminski pojavilo se u policijskim izvješćima.
Pisalo je da je poljski Židov koji je smješten u psihijatrijsku bolnicu.
Ne znamo tko je bio Kosminski,
no provedena je istraga,
i to poprilično detaljna istraga spisa psihijatrijske bolnice, u potrazi za njim.
Pronađen je jedino čovjek imena Aaron Kosminski.
Aaron Kosminski živio je u Whitechapelu.
Bio je mladi poljski Židov.
No u psihijatrijskoj je bolnici završio tek 1891.
Bio je u Whitechapelu još tri godine nakon smrti Mary Kelly.
To se ne poklapa s teorijom
da je ubojica nestao s ulica nedugo nakon posljednjeg ubojstva.
Sir Robert Anderson i glavni inspektor Donald Sutherland Swanson,
dvojica najviših službenika na slučaju,
vjerovala su da je ubojica čovjek imena Kosminski.
Anderson i Swanson bili su upoznati sa svim dokazima u ovom slučaju.
Ako su mislili da su dokazi protiv njega čvršći nego protiv ostalih,
onda je on sigurno visoko na popisu sumnjivaca.
Jedini je problem što ne možemo sa sigurnošću reći
da je Aaron Kosminski taj Kosminski na kojeg su oni sumnjali.
TRBOSJEK JE IZ NORFOLKA?
Tijekom godina pojavljivalo se sve više sumnjivaca i teorija.
MAYBRICK JE TRBOSJEK
Film Iz pakla s Johnnyjem Deppom
i televizijska serija s Michaelom Caineom iz 1988.
vjerojatno su najpoznatije ekranizacije priče o Jacku Trbosjeku
i u objema je Trbosjek sir William Gull.
Sir William Gull koji je naveden kao ubojica
u svim filmovima koje ste vidjeli
od 1970-ih povezan je s teorijom koju nazivamo „kraljevska urota”.
KRALJEVSKA POVEZNICA
Prema toj teoriji, unuk kraljice Viktorije princ Albert Viktor
imao je aferu s prostitutkom iz East Enda i dobili su djevojčicu Alice.
Aliceina je dadilja bila Mary Jane Kelly
koja je imala 4 prijateljice: Polly, Annie, Elizabeth i Catherine.
Zajedno su počele ucjenjivati Krunu s tim što su znale za bebu.
Stoga je kraljevski liječnik sir William Gull
poslan da ih nađe i ubije kako bi sačuvali tu tajnu.
Problem je što je sir William Gull imao moždani udar 1887.,
pa fizički nije bio sposoban lutati Whitechapelom i ubijati i sakatiti.
Sir William tada nije bio sumnjivac.
Ne spominje se u policijskim izvješćima, novinama
ni bilo kakvim dokumentima povezanima s istragom.
Čak i kad je ta teorija pobijena, ostala je u svijesti ljudi.
Mnogi krive bilo koga tko je tada bio živ.
Mnogo je ljudi okrivljeno bez pravih dokaza
jer, nažalost, postoji vrlo malo zapisa.
Ubojstva Jacka Trbosjeka za koja većina ljudi zna
odvila su se u jesen 1888.
Tada je u nekoliko tjedana ubijeno pet žrtava.
No u policijskim izvješćima postoji spis „Ubojstva iz Whitechapela”
u kojem su navedeni slučajevi od 1888. do 1891.
U njemu je navedeno mnogo više od ovih pet žrtava.
Ne znamo koliko je od tih žrtava, odnosno je li ijednu,
možda također ubio Jack Trbosjek.
Postoji spis koji nazivamo „Spis osumnjičenika”…
DRŽAVNI ARHIV
…u kojem su navedeni svi ljudi koji su ispitani u slučaju
i koji su možda nakratko bili sumnjivci.
Taj je spis nestao i ne znamo gdje je ni što se dogodilo.
Poznato je da su na prijelazu iz 1880-ih u 1890-e
policajci smjeli pregledavati te spise.
I izgleda da su u tom periodu određeni dokumenti počeli nestajati,
odnesene su fotografije žrtava koje danas imamo,
a uzimali su ih lovci na suvenire.
Bondovo je izvješće nestalo iz spisa na dugi niz godina
i ponovno je nađeno kad je anonimno poslano Scotland Yardu.
Nestalo je i pismo „Dragi šefe”.
Srećom, ono je vraćeno.
I nekoliko je fotografija žrtava
pronađeno u posljednjim desetljećima.
To je slično slagalici.
Imate sve te dijelove,
no neki od njih ne odgovaraju slagalici.
Stoga pokušavate stvoriti sliku od onih dijelova koji se uklapaju.
No onda vidite da veliki dijelovi slike nedostaju.
Frustrirajuće je što kao povjesničarka zločina ne mogu reći tko je to učinio.
I što je važnije, što ne možemo riješiti ubojstva
radi obitelji i potomaka žrtava koji su još živi.
U SPOMEN NA ANNIE CHAPMAN
Što više ljudi istražuje, više činjenica izađe na vidjelo,
a onda se priča razvija i počinje pokrivati više različitih područja
te odlazi u smjerovima koje ne biste očekivali.
Naravno da bismo voljeli znati tko je bio Jack Trbosjek.
Bilo bi sjajno okončati misterij.
Ali voljeli bismo čuti bilo kakvu novu informaciju, što god ljudi imaju.
Možda postoje dokumenti koji su na nečijem tavanu ili u podrumu.
Moguće je da postoji nešto što bi dovelo do napretka u istrazi
ili riješilo slučaj.
Netko možda jednom otvori staru škrinju i nađe dokaze
koji imenuju Jacka Trbosjeka.
Ali dok se to ne dogodi, ovo ostaje misterij.
AKO IMATE BILO KAKVE DOKUMENTE ILI PREDMETE
POVEZANE S UBOJSTVIMA JACKA TRBOSJEKA,
POSJETITE STRANICU UNSOLVED.COM
Prijevod titlova: Iva Matuško