Spintecătorul! A comis-o din nou!
JACK SPINTECĂTORUL
Oamenii au auzit de Jack Spintecătorul,
chiar dacă nu știu ce a făcut Jack Spintecătorul.
A fost un ucigaș îngrozitor. Da.
Și n-a fost prins. Ce tip deștept.
Totul s-a petrecut în Londra victoriană,
dar există multe cărți despre el scrise în japoneză, chineză, spaniolă,
deci numele e peste tot.
Nu mai folosi numele ăsta!
Jack pare să fie o entitate proprie, în afara atrocităților comise,
dar când realizezi ororile pe care le-a făcut, ți se schimbă perspectiva.
Crimele au fost înfiorătoare.
A încercat să îi scoată nasul, a încercat să îi scoată urechea,
a tăiat-o și sfâșiat-o peste tot. I-a scos inima.
Chiar îți taie respirația. Și dacă stăm să ne gândim,
misterul e popular din diverse motive. Mai întâi,
Jack Spintecătorul a speriat oamenii într-un
mod în care n-o mai făcuse nimeni până atunci și nici până acum.
Celălalt motiv este pentru că reprezintă o poveste care tot evoluează.
S-a întâmplat acum mai bine de 135 de ani și totuși încă încercăm să
rezolvăm misterul.
31 AUGUST 1888
DISTRICTUL WHITECHAPEL DOUĂ MILE LA EST DE CENTRUL LONDERI
La primele ore ale dimineții de 31 august 1888,
un polițist merge pe străzile din Whitechapel.
Brusc, vede ceva întins pe jos
în fața unor porți. Când se apropie vede că
este o femeie pe jos. Își scoate lanterna și o luminează
și vede că avea gâtul tăiat.
Dar nu vede că sub hainele pline de sânge, femeia fusese eviscerată.
În zona aceea locuiau câțiva oameni.
Unii locuiau chiar în casa de lângă porțile unde a fost găsită,
dar nimeni nu a auzit nimic.
Era evident că totul se petrecuse în mare liniște,
chiar sub fereastra dormitorului în care dormeau niște oameni.
Atacul a fost foarte, foarte violent.
La morgă s-a observat că exista o tăietură uriașă de la stern până la abdomen și
tot țesutul din interiorul stomacului fusese sfâșiat.
Când autoritățile au început să pună întrebări dacă o cunoaște cineva pe
acea femeie, au descoperit că numele ei era Polly.
Mary Ann Nichols, cunoscută ca Polly avea 43 de ani când a fost ucisă.
Din câte știm, Polly nu era de mult timp
în zona East End a Londrei. Dar devenise alcoolică
și starea ei se degrada.
Era foarte săracă,
era de una singură și încerca să își câștige banii din prostituție.
În noaptea aceea băuse și cum nu avea bani ca să doarmă undeva,
fusese dată afară dintr-o casă care avea camere la închiriat.
Plecase ca să își ofere serviciile sexuale,
ca să aibă unde dormi în noaptea aia.
Ultimele cuvinte au fost către proprietarul
casei și i-a spus „vezi ce bonetă frumoasă am?" Adică
îi spunea un fel de „plec ca să găsesc un bărbat pentru că
sunt foarte frumoasă și o să fac rost de bani. Mă întorc. Să îmi ții patul.
Revin."
Și apoi a fost atacată și mutilată.
Ucigașul a strâns-o de gât înainte să apuce să strige după ajutor.
În East End în anii 1800, crimele nu erau atât de
dese pe cât am crede noi. Deci uciderea lui Plly probabil
că a fost considerată ceva unic.
În anul 1888, Londra era cel mai mare oraș din lume.
În West End locuiau cei foarte bogați, iar în East End, cei foarte săraci.
Whitechapel era un district din East End.
Era o zonă în care oamenii de-abia supraviețuiau,
erau extrem de săraci, mureau de foame la propriu.
Zona era total insalubră, aleile erau pline de șobolani.
Coamenii trăiau în condiții îngrozitoare.
Multe femei singure din East End nu își permiteau o casă sau un apartament.
Deci în fiecare zi trebuiau să facă rost de 4 penny vechi ca să plătească pentru
un pat în ceea ce numim casă comună. Eu le spun paturi,
dar multe astfel de case aveau coșciuguri aliniate la perete, în loc de paturi.
Multe femei ajungeau să recurgă din când în când la prostituție.
Doar asta puteau face ca să facă rost de bani și să aibă unde să doarmă noaptea.
FEMEI
Există un termen pentru aceste femei și anume „nefericite" pentru că nu aveau
ce altceva să facă.
Eu cred că Jack Spintecătorul a ales acest gen de femei pentru că erau ținte
ușoare și vulnerabile, mergând noaptea singure pe străzi.
Dacă supraviețuiau cu ajutorul prostituției,
ele erau cele care știau cel mai bine străzile. Practic,
victimele alegeau locul crimei. Datorită meseriei lor,
ele știau unde să își ducă clienții, în locuri în care n-ar fi fost deranjați,
așa că fără să știe alegeau locul perfect pentru a fi ucise.
Deci Polly Nichols este ucisă pe 31 august.
La fix o săptămână, pe 8 semptembrie, are loc încă o crimă,
cea a lui Annie Chapman.
Annie a fost găsită în curtea din spate de pe Strada Hanbury.
Tot în East End, aproape de locul în care fusese ucisă Polly.
A fost găsită întinsă pe spate, cu capul către trepte.
Era groaznic de mutilată, exact ca Polly.
Iar ucigașul luase un trofeu. Tăiase și luase pântecul victimei,
lucru care sugerează că motivul crimei fusese ca el să ia fix această
parte anatomică a femeii.
Annie a fost cea mai în vârstă victimă. Avea 47 de ani.
Conform rapoartelor poliției, Annie nu avea niciun fel de venit.
Ca să supraviețuiească, vindea tinichele pe străzi.
Dar pentru că nu reușea să vândă mare lucru, a început să se prostitueze.
Exact ca în cazul lui Polly, cu o noapte înainte de crimă,
Annie nu are bani ca să-și plătească patul.
Martorii au spus că au văzut-o căutând un client. Și apoi, la un moment dat,
a fost văzută vorbind cu un bărbat în fața ușii de la clădirea de pe Strada
Hanbury numărul 29, dar martora nu i-a văzut fața.
Mai tâarziu a spus că avea înfățișarea unui străin, la cum era îmbrăcat.
Se pare că era Jack Spintecătotul.
Și conform poliției, cei doi intră în curte,
ale cărei porți nu sunt niciodată încuiate.
Apoi trec printr-un pasaj. Iar pasajul întunecat duce spre curtea
din spate. Acolo, Jack o ucide pe Annie.
Un bărbat pe nume Albert Cadosch locuia în casa de lânga cea în curtea căreia a
fost ucisă Annie, și anume Hanbury numărul 27.
Era în drum spre toaletă,
care era în spatele grădinii și a auzit pe cineva țipând „nu" și apoi o bubuitură
in gard. Mulți cred că acela era de fapt corpul
lui Annie, când a lovit gardul.
Cel mai probabil, dacă s-ar fi uitat peste gard,
ar fi văzut-o pe Annie exact când era ucisă.
Gâtul lui Annie a fost tăiat de la stânga la dreapta, până la coloană.
Fusese despicată până la stern. Avea intestinele scoase
și puse peste umăr. Avea la picioare câteva obiecte luate
din gentuța care îi fusese tăiată. Un pieptene, o foie de hârtie.
Tot felul de lucruri pe care le purtase. Ucigașul le aranjase aproape sistematic
la picioarele ei. Foarte bizar.
Și pentru că a fost mutilată în același fel ca Polly,
poliția crede că este vorba de același criminal.
La locul crimei se caută orice indiciu pe care criminalul ar fi putut să-l lase
în urmă. Și într-un colț al curții este găsit
un șorț de piele proaspăt splălat. Așa că poliția își zice „ L-am prins.
Am prins
criminalul."
Poliția era foarte încântată pentru că după moartea lui Polly Nichols,
ei deja investigau un suspect cunoscut ca Șorț de Piele.
MUTILĂRI ÎNGROZITOARE
Șorț de Piele era un bărbat pe nume John Pizer, care locuia în Whitechapel.
Era cizmar, așa că purta mai mereu un șorț de piele.
Așa că atunci când a fost găsit șorțul acela de piele pe gard,
bărbatul a fost dus la Poliție și a fost interogat.
Dar se pare că șorțul găsit nu avea nicio legătură cu crima.
Era al unui bărbat care locuia acolo și care îl spălase și îl lăsare pe gard,
la uscat.
Pizer avea alibiuri pentru ambele nopți în care se petrecuseră crimele,
așa că nu a mai fost considerat suspect.
Și se pare că a fost primul de pe o listă foarte lungă de potențiali suspecți.
Poliția ajunge să recunoască faptul că se întâmpla ceva foarte sinistru
în Whitechapel. Două crime îngrozitoare și
mutilări de neimaginat. Cel mai probabil săvârșite
de aceeași persoană.
Era îngrozitor să știi că cineva vrea să te omoare, cineva pe care nu-l cunoști,
căruia nu i-ai greșit cu nimic. Care ucidea fără un motiv anume.
Lumea începe să fie îngrozită.
Ce fel de monstru face lucrurile astea?
MONSTRUL DIN WHITECHAPEL
Se pare că ucigașul era foarte familiar cu zona Whitechapel. La vremea respectivă,
Whitechapel era formată din multe alei înguste și pasaje șerpuitoare care
treceau printre clădiri.
Tot ceea ce trebuie să știe este unde e cea mai apropiată ieșire ca să
părăsească repede locul crimei. Și apoi, când ajunge la Strada Whitechapel,
adică strada principală ce trece prin inima zonei comerciale,
se poate pierde cu ușurință în mulțime.
Poliția a decis de la început să nu ofere informații presei în legătură
cu investigația.
Și logic că presa căuta elemente senzaționale
iar jurnaliștii deveniseră frustrați că nu aveau
nicio altă informație în afara lui Șorț de Piele.
Apoi, pe 27 septembrie 1888,
Central News Agency a primit o scrisoare foarte interesantă,
scrisă cu cerneală roșie. Începe așa „ dragă șefule,
tot aud că poliția m-a prins. Dar încă n-a
făcut-o."
Apoi se fălește și batjocorește ceea ce a făcut. Poliția nu-l poate prinde.
La sfârșit, semnează cu „ Jack Spintecătorul."
Scrisoarea asta este probabil cel mai important
document pe care îl avem pentru că menționează
numele Jack Spintecătorul.
Adică exact ce le face el victimelor. Efectiv le spintecă.
Felul ăsta de oroare într-o poreclă, Jack Spintecătorul,
e visul oricărui jurnalist.
Acum ucigașul are un nume, nu mai e doar o figură vagă.
Se numește Jack Spintecătorul.
Problema este că majoritatea polițiștilor credeau că scrisoarea era de fapt
scrisă de un jurnalist care urmărea activitatea
din Scotland Yard. Cu alte cuvinte,
a fost scrisă de un jurnalist.
Era un fel de glumă.
Multe persoane,
inclusiv membri ei poliției credeau că știu identitatea celui care
scrisese scrisoarea,
jurnalistului care lucra la Central News Agency și care încerca să agite un
pic apele.
Eu personal nu cred că acea scrisoare a fost scrisă de Jack Spintecătorul.
Când au primit scrisoare,
investigația nu părea să conducă spre un anume suspect sau să aibă vreo
traiectorie anume.
Poliția era disperată să găsească ceva, așa că a decis să publice scrisoarea.
Așa că a fost reprodusă și pusă pe postere dar și în ziare.
Dar asta s-a dovedid a fi o greșeală pentru
că numele Jask Spintecătorul era atât de înfiorător,
dar a prins atât de repede încât au început să se facă tot soiul de farse
în întreaga țară.
Și toată luna octombrie poliția a fost asaltată de scrisori semnate
Jack Spintecătorul. Devenise deja activitate națională,
să scri scrisori și să le semnezi Jack Spintecătorul.
Însă fiecare scrisoare trebuia citită, analizată și dacă se putea,
trebuia găsit autorul ei.
Așa că detectivii care deja lucrau aproape fără încetare ajunseseră la epuizare.
Apoi, pe 30 septembrie, la câteva zile după ce poliția
a primit scrisoarea, ucigașul comite două crime
în mai puțin de o oră.
Acea noapte a fost ceea ce acum numim Noaptea crimei duble.
Exact în locul ăsta, la două dimineața,
Louis Diemschutz și-a adus calul și trăsura
în curtea care se află în spatele meu.
Și a văzut cadavrul unei femei. Era Elizabeth Stride,
a treia victima a lui Jack Spintecătorul.
Elizabeth era suedeză. A lucrat ca bonă și ca femeie de serviciu,
dar apoi, din nefericire a devenit prostituată.
Venise în Anglia când avea 20 de ani și la început a locuit în zona Brick Lane
în casele comune de pe acolo.
La sfârșitul lui septembrie avea câțiva șilingi pe care îi câștigase făcând curat
în casa comună în care stătea. A început să iasă noaptea
și să-și cheltuiască banii.
Când a fost găsit cadavrul,
avea o eșarfă în jurul gâtului care era într-o parte și strânsă foarte,
foarte tare și avea o tăietură mare care aproape că mergea pe linia eșarfei,
ca și când criminalul o folosise ca ghid.
Dâra de sânge care îi curgea din gât se scurgea în canalul din direcția opusă.
Spre deosebire de restul victimelor, ea avea doar gâtul tăiat.
Nicio altă mutilare. Unii cred că motivul pentru
care Jack Spintecătorul i-a tăiat doar gâtul este că
a fost întrerupt de calul și trăsura care veneau.
Și pentru că nu a avut parte de satisfacția mutilării,
criminalul pleacă să-și caute altă victimă.
La 45 de minute este găsit corpul lui Catherine
Eddowes în City, în Mitre Square.
Eu stau exact în locul în care a fost găsit cadavrul lui Catherine Eddowes
în noaptea crimei duble.
Catherine s-a născut în Wolverhampton. Când i-au murit părinții,
ea a ajuns la orfelinat și apoi s-a mutat la Londra unde s-a ocupat cu prostituția,
dar nu în mod regulat. A fost găsită în jurul orei 1.
45 dimineața de către polițistul Watkins care se îndrepta către strada Mitre.
Patrulează și ajunge în scuar. Luminează cu lanterna și este
șocat de ceea ce vede. Corpul nu fusese acolo cu
15 minute mai devreme.
Era cea mai mutilată victimă de până atunci.
Situația escaladase. Victima avea gâtul tăiat și era mutilată.
Existau tăieturi în forma literei V pe obraji, pe pleoape,
îi lipsea o parte din lobul urechii și vârful nasului.
De data asta ucigașul îi luase uterul și rinichiul stâng.
În toată zona exista un singur locuitor și acela era polițistul Richard Pierce,
care dormea împreună cu familia.
Dar nu aude nimic și în mod surprinzător nici polițistul care patrula nu aude și
nu vede nimic. Era ca și când fusese ucisă de o fantomă.
Când Catherine a fost dusă la morgă și dezbrăcată,
s-a observat că șorțul pe care îl purta era plin de sânge, lucru logic,
dar o parte a lui lipsea, ca și când fusese tăiat.
După ce a fost descoperit corpul lui Catherine,
un polițist care patrula pe strada Goulston
în căutarea ucigașului sau a vreunei arme, luminează cu lanterna și vede
sânge la intrarea unei case. Și în sânge vede o bucată de material.
Era chiar bucata lipsă din șorțul lui Catherine Eddowes.
Unii cred că motivul pentru care fusese lăsată acolo era că ucigașul își
ștersese mâinile și cuțitul. Dar de ce lăasase materialul la acea ușă?
Nu se știe.
Sângele de pe bucata de material ar fi putut fi al lui Catherine,
dar ar fi putut fi și al criminalului, poate că se tăiase în timp ce o mutila.
Din nefericire, pe vremea aceea nu se puteau face teste de sânge.
Una dintre presupusele scrisori ale lui Jack Spintecătorul amenința că va
trimite poliției un organ uman.
La două săptămâni dupa crima dublă când sunt ucise Elizabeth și Catherine,
un localnic pe nume George Lusk primeșste o scrisoare.
Pe data de 16 octombrie a primit un pachet mic, s-a așezat la masa,
l-a deschis și atunci a văzut scrisoarea din iad.
Și lângă scrisoare era și jumătate de rinichi uman.
George Lusk era șeful Comitetului de apărare din Whitechapel.
Adică un grup de mai mulți bărbați patrulau
străzile pe timp de noapte și țineau sub observație
persoanele pe care le credeau suspecte.
În scrisoarea adresată domnului Lusk scria „Domnule Lusk,
îți trimit jumătate din rinichiul pe care l-am luat de la o femeie.
L-am păstrat pentru tine. Cealaltă parte am fript-o și am mâncat-o.
S-ar putea să îți trimit și cuțitul cu care
l-am scos, dacă mai ai răbdare. Semnat, prinde-mă când poți,
domnule
Lusk."
Este clar că se declară canibal și că a mancat o parte din rinichiul victimei.
Groaznic.
După această scrisoare,
poliția a început să își pună întrebări dacă acela chiar era rinichiul
lui Catherine. Opțiunile medicale din acea
perioadă erau limitate. Dar era rinichiul corect.
Era rinichiul stâng, adică exact ce îi lipsea lui Catherine.
Dacă era adevărat, însemna că și scrisoarea era reală.
Eu personal, am crezut mereu că acea
scrisoare este adevărată, dar alte persoane nu sunt de acord.
Unii sunt de părere că este singura scrisoare adevărată de la criminal.
Eu personal nu cred asta.
Eu cred că a fost un fel de farsă făcută de un student de la medicină,
pentru că lor nu le-ar fi fost greu să facă rost de părți umane.
Ideea e că toată lumea devenise obsedată de acest Jack Spintecătorul.
Toată lumea voia să se implice într-un fel sau în altul.
În octombie 1888,
poliția a organizat căutări din casă în casă în toată zona Whitechapel.
Câteva sute de case au fost cercetate.
Aproape o mie de persoane au fost investigate,
și totuși nu exista vreun suspect principal.
Este important să realizăm că în 1888 resursele investigative ale poliției
erau limitate.
Nu exista noțiunea de amprente sau camere de filmat,
care i-ar fi ajutat să stea cu ochii pe anumite zone.
De fapt, investigația depindea foarte mult
de cercetarea anumitor zone. Oare găsim o urmă de pantof
pe care putem să o folosim? Dar nicio metodă tradițională
nu dădea roade.
Au existat martori care au spus că au văzut una sau alta,
dar nu se știe sigur dacă au văzut criminalul sau nu.
Mulți spuneau că ar fi avut o înălțime de 1,70-1,
75 dar probabil majoritatea bărbaților aveau înălțimea asta la vremea aceea.
Unii ziceau 20 de ani, alții 40, haine diferite.
Problema cu mărturiile martorilor era că iluminatul era foarte slab în
acea perioadă.
Adică la 2 sau 3 dimineața este întuneric.
Cât de bine să observi lucruri pe întuneric?
Adesea martorii greșsesc când descriu ceva tocmai din această cauză.
Deci, din nefericire, nu știa nimeni cum arăta Jack Spintecătorul.
Așa că poliția patrulează toată zona East End în căutarea criminalului.
A mai existat o încercare ingenioasă în care mai mulți oameni se deghizau ca
să încerce să-l prindă pe Jack Spintecătorul.
Am aflat despre 3 studenți la medicină care au fost folosiți ca momeli,
ca să prindă criminalul.
Bărbați îmbrăcați în femei mergeau prin East End în speranța că vor fi atacați
de Jack Spintecătorul ca să îl poată prinde.
Femeile începuseră să poarte arme. Avem poze cu ele ținând în mână cuțite,
arme, foarfece, știind că vor trebui să iasă pe stradă.
Pentru că nu au altundeva unde să se ducă.
Trebuie să facă rost de cei 4 penny ca să aibă unde să doarmă noaptea.
Dar ce situație îngrozitoare, să te temi că următorul
client poate fi ultimul.
Luna octombrie a trecut fără nicio altă crimă,
în special pentru că poliția era prezentă aproape peste tot.
Așa că nu s-a mai întâmplat nimic până pe 9 noiembrie.
Când a avut loc cea mai urâtă primă de până atunci.
Mary Jane Kelly avea 20 și un pic de ani, deci este cea mai tânără victimă.
Și exact ca restul victimelor, trebuia să facă rost de bani,
deci lucra ca prostituată. Avea o cameră în Whitechapel.
Un bărbat pe nume Thomas Bowyer se duce să încaseze chiria de la Mary Jane Kelly.
Bate la ușă. Nimic.
Așa că se duce la o fereastră care era spartă, dă perdeaua
la o parte și vede ceva înfiorător. Absolut șocant.
Pentru că se afla într-o cameră încuiată,
criminalul a putut să facă orice și-a dorit.
Corpul lui Mary Kelly era complet eviscerat.
Fața îi era tăiată complet, sânii îi fuseseră scoși,
era întinsă pe pat cu măruntaile înșirate prin toată încăperea.
Mary Kelly este ucisă înăuntru. Este singura crimă care a avut loc în interior.
Poliția a fotografiat-o întinsă pe pat și este printre primele fotografii de
la locul crimei pe care le avem.
Nici nu-ți trece prin cap că acolo este o ființă umană. Este îngrozitor.
Criminalul tăiase trei bucăți de carne și le pusese pe noptieră.
Tăiase și scosese câteva porțiuni din zona abdominală și le pusese în
jurul corpului. Și ca și cum nu era suficient,
îi sfârtecă și carnea de pe o coapsă încât i se vede osul iar apoi îi scoate inima.
Din nefericire, inima lui Mary Jane Kelly
nu este găsită niciodată.
Doctorul Thomas Bond,
sergent în cadrul Scotland Yard i-a făcut autopsia chiar în acea cameră.
Părea că Mary dormea atunci când a fost atacată.
Robert Anderson,
care era Comisar Adjunct în cadrul Scotland
Yard la vremea aceea i-a cerut părerea doctorului
Thomas Bond la toate cele 5 crime. Anderson i-a trimis rapoartele sale în
legătură cu morțile lui Mary Nichols, Anny Chapman,
Elizabeth Stride și Catherine Eddowes.
Se știa că doctorul Bond fusese consultat în legătură cu cele mai cunoscute
cazuri din anii 1870 și 1880 din toată țara, nu doar din Londra.
După ani de muncă la Scotland Yard, a devenit interesat de
psihicul criminalilor. Se axa mai mult pe cum a fost comisă
crima și nu doar pe aspectele fizice și medicale
Se poate afirma că doctorul Thomas Bond a fost primul care a încercat să
schițeze profilul unui criminal în serie.
Și pe 10 noiembrie a trimis un raport la Scotland Yard grație căruia noi
acum deținem mult mai multe informații despre Jack Spintecătorul.
Bond vorbește despre cât se similare erau crimele. Zice că a fost vorba despre
atacuri surpriză, că femeile nu se așteptau. Probele arată că ucigașul a
reușit, nu se știe cum, să imobilizeze victimele foarte ușor și să le
lase inconștiente.
„…Femeile nu au putut nici să opună rezistență, nici să strige după ajutor"
Doctorul Bond trage concluzia că victimele au fost ucise în timp ce erau întinse.
Și este perfect logic pentru că existau urme de degete pe gâtul victimelor,
lucru care arată că victimele au fost strangulate
până și-au pierdut cunoștința, au fost întinse pe jos și
apoi li s-a tăiat gâtul.
Și au fost mutilate după ce au murit.
În anii 1880, ideea de criminal în serie pur și simplu nu exista.
Abia în anii 1970 a fost inventat termenul de criminal în serie așa cum îl știm noi.
Dar în 1888,
publicul nu putea să creadă că există oameni care sunt capabili să ucidă
aparent fără niciun motiv.
Așa că presa și publicul au găsit suspecți cum ar fi un doctor cu probleme psihice,
o moașă, un măcelar, pentru că aveau abilitățile pe
care le avea Jack Spintecătorul. Măcelarul avea cunoștințele anatomice,
dar nu neapărat și abilitatea chirurgicală. Dar
un doctor le-ar fi avut pe amândouă, desigur.
Însă unii doctori din acea perioadă nu erau convinși că ucigașul
avea cunoștințe atât chirurgicale cât și anatomice. Era clar că știe
unde se află organele într-un corp uman ca să poată să le extragă.
În unele cazuri spinteca victimele aproape pe întuneric.
Eu cred că trebuie să fi avut niște cunoștințe
și abilități ca sa facă asta.
Știm că aceste crime nu au fost comise cu scopul jafului. Sau din răzbunare.
Nici pentru vreun câștig financiar, nici din gelozie,
nici din cauza alcoolului. Ci pur și simplu pentru satisfacția
actului de a mutila pe cineva.
Mutilările au devenit tot mai intense de-a lungul timpului,
pentru că se pare că la început nu primea genul acela de satisfacșie pe care
și-l dorea. Au fost comise pur și simplu
pentru gratificație sexuală.
Motivul acesta,
sau genul acesta de gândire din partea unui infractor era ceva ce nu se
mai întâlnise.
În raportul său, Bond și-a spus părerea și în legătură
cu caracterul criminalului. Și anume tăcut, un bărbat respectabil,
cel mai probabil îmbrăcat bine.
Vorbește și despre locul în care trăiește criminalul.
Probabil avea o cameră închiriată, unde putea să se retragă,
ca să se poată spăla și curăța.
Vorbește chiar și despre venitul lui și anume că fie are o pensie privată fie
un venit privat.
Vorbește și despre faptul că s-ar putea să locuiască împreună cu familia lui.
La vremea aceea,
mulți oameni credeau că Jack Spintecătorul era nebun și sigur se perinda noaptea
pe străzi cu spume la gură și cu fața malefică.
Dar este clar că prostituatele nu ar fi abordat un bărbat care arăta așa.
Cred că imaginea lui Jack Spintecătorul ca ucigaș ce cutreieră străzile în miez
de noapte,
cu jobenul lui pe cap și genta neagră în mână este o imagine ce a rămas cu noi
de peste 100 de ani.
Dacă te uiți la vechile filme mute în care o doamnă era legată de șinele de
cale ferată, răufăcătorul purta tot timpul joben,
pelerină neagră și de obicei avea și o mustață mare.
Exact cum ni-l imaginăm noi azi pe Jack Spintecătorul.
Și chiar se potrivește cu imaginea unui infractor îngrozitor.
Partea cu geanta neagră vine de la un bărbat care a fost văzut foarte aproape
de locul în care a fost ucisă Elizabeth Stride. El avea o geantă în mână,
dar de fapt fusese plecat cu afaceri undeva și era în drum spre casă.
Avea alibi pentru noaptea aceea și nu avea legătură cu crima,
însă ideea de geantă neagră a rămas.
Jack Spintecătorul, cu joben și geantă Gladstone,
cu pelerină neagră ar fi ieșit în evidență în zona East End a Londrei în
acea perioadă.
Adevăratul Jack Spintecătorul a putut să umble pe străzi fără să fie luat în
seamă de cineva.
Și încă un lucru care trebuie luat în considerare este că în acea perioadă
erau multe abatoare în zonă,
așa că nu era ceva neobișnuit să vezi oameni cu hainele pătate de sânge.
Imediat după moartea lui Mary Kelly, s-a întâmplat ceva neobișnuit.
A trecut ceva timp și crimele s-au oprit.
De ce să se fi oprit criminalul?
Să-și fi satisfăcut setea de sânge odată cu uciderea lui Mary?
Dacă s-au oprit crimele, înseamnă că s-a întâmplat ceva
cu criminalul? Oare a murit?
Poate a plecat din țară, poate a plecat într-o vacanță.
Poate era la închisoare pentru alte infracțiuni.
Unii s-au gândit că poate era foarte bolnav.
Sau alții au spus că poate era marinar. Comitea crimele și apoi pleca pe
un vapor și-și vedea de viață. E aproape modul perfect
de a comite o crimă.
Desigur, a exista și teoria unui azil.
Crimele au încetat pentru că ucigașul a ajuns într-un azil.
La începutul investigației, poliția a avut mulți suspecți.
Adică erau oameni aduși la interogatorii ca pe bandă rulantă.
Poliția a trebuit să cerceteze fiecare persoană citată,
fiecare persoană care se comporta într-o manieră suspectă,
sau dacă semăna cu vreo persoană descrisă de martori.
Și de-a lungul anilor,
mulți oameni au investigat aceste crime și au proprii lor suspecți.
Și unii dintre ei chiar sunt de luat în considerare.
Unul dintre persoanele suspectate de poliție este Montague John Druitt.
Druitt era avocat în South London, dar era și profesor.
În noiembrie 1888, a fost dat afară.
Corpul lui a fost găsit plutind în Tamisa în ultima zi a anului 1888.
Când crimele lui Jack Spintecătorul s-au oprit,
poliția s-a gândit că poate s-a sinucis.
Așa că au cercetat cazurile de suicid care au apărut după moartea lui Mary Kelly.
Unul care a ieșit în evidență este cel al lui Montague John Druitt.
Conform poliției, propria lui familie credea că el este criminalul.
Fratele lui a mărturisit că Montague nu era sănătos la cap de ceva vreme.
A găsit un bilet în care scria că simte că înnebunește și că ar fi mai bine dacă
ar muri.
Dar nu există nicio dovadă care să arate că Druitt a fost vreodată în Whitechapel
și nici nu a fost văzut cu vreuna dintre femei în nopțile în care au murit.
Totul s-a rezumat la faptul că a fost găsit
înecat în Tamisa la sfârșitul acelui an.
Doctorul Francis Tumblety este unul dintre cei mai interesanți suspecți.
A fost singurul dintre suspecți care a fost arestat pentru crime chiar înainte
de moartea lui Mary Kelly. Era american, i s-a pus cauțiune,
pe care nu a platit-o și apoi a plecat înapoi
în America. Și când era în New York, Tumblety a început să acorde interviuri
spunând că a fost arestat pentru că au crezut că
el este criminalul. Dar el era doar interesat,
fascinat chiar și a făcut ce făcea toată lumea,
a intrat în acea zonă ca să vadă crimele. Și cumva a fost arestat sub suspiciunea
de a fi comis crimele lui Jack Spintecătorul. Dar desigur,
nu există nicio dovadă că el este criminalul.
Ultimul suspect principal după Tumblety și Druitt a primit numele de Kozminski.
Se pare că numele lui a apărut în rapoartele poliției.
A fost descris ca evreu polonez care trăia într-un sanatoriu.
Nu știm ce era Kozminski,
dar s-au efectuat cercetări în special în registrele sanatoriilor în
căutarea acestuia.
Și singurul care a fost găsit este un bărbat pe nume Aaron Kozminski.
Aaron Kozminski locuia în Whitechapel. Era un tânăr evreu polonez.
Dar a fost internat la sanatoriu abia în 1891.
Încă mai frecventa străzile din Whitechapel
și la 3 ani de la moartea lui Mary Kelly,
deci nu se potrivește cu teoria că suspectul
a dispărut de pe străzi imediat după ultima crimă.
Sir Robert Anderson și Inspectorul Șef Donald Sutherland Swanson,
anchetatorii principali,
amândoi erau de părere că acest bărbat Kozminski era ucigașul.
Anderson și Swanson știau toate detaliile și probele care existau
împotriva suspecților și dacă ei credeau că probele împotriva lui Kozminski
erau puternice, înseamnă că el era suspectul principal
ca fiind Jack Spintecătorul. Singura problemă este
că nu existau destule probe împotriva lui Kozminski
deci nu știam dacă el e criminalul.
De-a lungul anilor au existat foarte mulți suspecți și diverse teorii.
De fapt Sir William Gull este prezentat ca Spintecătorul atât în filmul cu
Johnny Depp, Din Iad,
cât și serialul tv din 1988 cu Micahel Caine, probabil cele
mai cunoscute versiuni fictive ale poveștii Spintecătorului.
Deci Sir William Gull,
care apare ca fiind criminalul în aproape toate filmele pe care le veți vedea a
fost legat din anii 1970 de ceea ce noi numim Teoria Conspirației Regale.
Conform acestei teorii, nepotul Reginei Victoria,
Prințul Albert Victor a avut o aventură cu o prostituată din est și au făcut
un copil, o fetiță pe nume Alice. Alice avea o dădacă, pe Mary Jane Kelly.
Iar Mary Jane avea patru prietene: Polly Nichols, Annie Chapman,
Elizabeth Stride și Catherine Eddowes. Și împreună, ca grup,
au decis să șantajeze coroana și guvernul cu secretul pe care îl știau,
despre fetiță. Astfel că doctorul de la curte,
Sir William Gull a fost trimis să le găsească și să le ucidă ca să
păstreze secretul.
Problema cu această teorie este că Sir William Gull a avut un infarct în 1887,
deci nu ar fi fost capabil fizic vorbind să se plimbe pe străzile din Whitechapel
și să comită aceste crime.
Sir William nu a fost niciodată suspect la vremea crimelor.
Numele lui nu apare în niciun raport al poliției, în niciun dosar contemporan,
în absolut niciun document din acea perioadă.
Desigur că și după ce teoria nu a mai stat în picioare,
tot a rămas în mintea oamenilor.
Mulți oameni învinovățesc pe absolut oricine care trăia în perioada aia.
Și cred că multă lume a fost învinovățită fără vreun motiv real pentru că
din nefericire nu există multe dovezi.
Crimele lui Jack Spintecătorul, așa cum au ajuns ele să se numească,
s-au petrecut doar în toamna lui 1888.
Adică cinci victime au fost ucise într-o perioadă de câteva săptămâni.
Dar la modul general, există un dosar al poliției,
numit Crimele din Whitechapel, care datează din 1888 până în 1891 și
cuprinde mai mult decât cele 5 victime. Nu știm câte,
sau dacă vreuna dintre celelalte victime a fost ucisă de fapt de Jack Spintecătorul.
A existat un dosar, la care ne referim ca Dosarul Suspecților,
cu numele persoanelor care au fost interogate
în legătură cu Jack Spintecătorul sau suspectate
pentru o perioadă scurtă de timp. Dar acel dosar a dispărut și nu
știm ce s-a întâmplat cu el.
Se știe că între anii 1880 și 1890, polițiștii aveau voie
să cerceteze dosarele. Și se pare că de atunci,
anumite foi, rapoarte,
fotografii ale victimelor pe care le avem azi, au început
să dispară din cauza vânătorilor de suveniruri. Raportul lui
Bond a dispărut de la dosare câțiva ani și când a
reapărut, a fost trimis anonim la Scotland Yard.
A dispărut și scrisoarea „dragă șefule".
Dar din fericire și aceasta a fost recuperată.
Și câteva fotografii de-ale victimelor au fost descoperite în ultimele decenii.
E ca și când am asambla un puzzle. Ai multe piese,
dar unele dintre ele nu se potrivesc.
Așa că încerci să le îmbini pe cele care chiar formează o imagine și vezi ce iese.
Dar din nefericire există și goluri.
Ca istoric criminalist este foarte frustrant
să nu pot să concluzionez cine este criminalul.
Și mai frustrant este că nu pot să rezolv aceste cazuri pentru liniștea
familiilor și urmașilor victimelor.
Cu cât cercetează un număr mai mare de oameni,
cu atît cresc șansele găsirii unor alte urme și astfel că povestea evoluează și
se îndreaptă în direcții la care nu te-ai fi gândit niciodată.
Desigur că am vrea să știm cine a fost Jack Spintecătorul. Adică,
sfârșitul misterului ar fi ceva nemaipomenit.
Ne dorim, informații noi, orice strop de informație este vital.
Poate oamenii au documente prin casa, prin pivnițe, pe oriunde.
Eu cred că încă există dovezi pe undeva care ne-ar putea duce la rezolvarea
acestor cazuri.
Poate că cineva ar putea deschide un cufăr într-o zi și găsește proba care ne
va spune cine este Jack Spintecătorul.
Dar până se întâmplă asta, rămâne un mister.