Uppskäraren! Han har gjort det igen!
Uppskäraren har gjort det igen!
JACK UPPSKÄRAREN
Folk har hört namnet Jack uppskäraren
även om de inte vet vad Jack uppskäraren gjorde.
Jack uppskäraren var en hemsk mördare.
Och han åkte aldrig fast eller straffades. Vilken smart kille. Ja.
Det hände under viktoriansk tid i London, men det finns böcker om Jack uppskäraren
skrivna på japanska, kinesiska, italienska och spanska,
så namnet finns överallt.
Jack uppskäraren!
ÖVER FÖR JACK UPPSKÄRAREN!
Sluta använda det dumma namnet!
Jack har fått ett eget liv utanför det han faktiskt gjorde.
Men när man inser brottens fulla fasa,
förändras perspektivet.
Brotten var fruktansvärda.
Han hade försökt skära av näsan och ett öra,
han hade skurit henne överallt.
Han skar ut hennes hjärta.
Det är verkligen chockerande.
Mysteriet är populärt av flera orsaker.
För det första skrämde Jack uppskäraren folk
på ett sätt som ingen gjort tidigare,
och ingen har gjort det sen dess.
Det andra skälet är att det är en historia som ständigt utvecklas.
Det hände för över 135 år sen
och vi försöker fortfarande lösa mysteriet.
31 AUGUSTI, 1888
WHITECHAPEL-DISTRIKTET
3 KM ÖSTER OM CENTRALA LONDON
På morgonen den 31 augusti 1888
kommer en polis till sitt område i Whitechapel.
Plötsligt ser han nåt som ligger i en port.
När han kommer närmare ser han att det är en kvinna.
Han har en lykta, så han lyser på henne med lyktan
och ser att halsen är avskuren.
Vad han inte ser är att
under hennes blodiga kläder, har inälvorna tagits ur kroppen.
Flera personer bodde i området.
Det fanns till och med folk i huset bredvid portarna där hon hittades
som varken såg eller hörde nåt.
Det hade tydligen skett i tysthet
under ett fönster,
där ärliga människor sov i sina sängar.
Det var en våldsam attack.
På bårhuset märktes det att det fanns ett djupt, taggigt sår
från bröstbenet ända ner till magen,
som gick igenom vävnaden i hennes mage.
När myndigheterna frågade: "Känner nån igen den här personen?"
blev hon identifierad som Polly.
Mary Ann Nichols, känd som Polly,
var 43 år gammal när hon mördades.
Polly hade inte varit i East End i London länge, så vitt vi vet.
Men hon hade blivit alkoholist, och det blev en nedåtgående spiral.
Och hon var extremt fattig, bodde ensam,
och kämpade för att försörja sig genom tillfällig prostitution.
Hon hade druckit den kvällen
och hade inte råd med en sängplats,
så hon kastades ut från ett härbärge.
Hon hade gått ut för att sälja sex, för att ha råd med en sängplats.
Pollys sista ord till vicevärden är faktiskt:
"Ser du vilken fin hätta jag har nu?"
Det var det hon sa,
"Jag går ut för att få en gentleman,
för se så vacker jag är.
Jag kommer tillbaka. Håll sängen åt mig."
Det var då hon blev attackerad och hemskt stympad.
Mördaren höll fingrarna om hennes hals
och dödade henne innan hon hann skrika.
I East End på 1880-talet
var mord inte lika vanligt som man kanske tror,
så mordet på Polly
sågs nog som en engångsföreteelse av polisen.
År 1888 var London den största staden i världen.
West End var mycket rikt och välmående, East End var mycket fattigt.
Whitechapel var ett distrikt i East End i London.
Det var ett område där folk knappt kunde överleva,
de levde i fattigdom och människor bokstavligen svalt ihjäl.
Bortanför huvudvägarna
fanns gränder och innergårdar invaderade av råttor.
Folk som levde under hemska förhållanden.
Många ensamstående kvinnor hade inte råd med eget hus eller lägenhet.
Varje dag behövde de försöka skrapa ihop fyra gamla mynt
för en sängplats
på det vi kallar ett härbärge, eller ungkarlshotell.
Och jag säger sängar,
men på många av dessa platser var faktiskt kistor
uppradade i rader mot väggarna.
Många kvinnor tvingades prostituera sig.
De gjorde det som krävdes för att få en inkomst.
KVINNOR
Man kallar dessa kvinnor "de olyckligt lottade",
för att de hade fallit genom nätet.
Jack uppskäraren riktade in sig på de här kvinnorna
för att de var lätta mål och sårbara kvinnor på gatorna.
Om de prostituerade sig,
så var det de som kände till gatorna.
Så det var offren som valde mordplatsen.
På grund av vad de gjorde, visste de vart de skulle ta sina klienter
där risken för avbrott var liten.
Så de valde, omedvetet, den perfekta platsen att bli mördade på.
Polly Nichols dödades den 31 augusti.
En vecka senare, den 8 september,
skedde ännu ett mord, och offret var Annie Chapman.
Annie hittades mördad på bakgården till Hanbury Street.
Även det i East End, nära platsen där Polly mördades.
Hon låg på rygg på gården, med ansiktet mot trappsteget.
Hon hade blivit utsatt för stympning, precis som Polly.
Och mördaren hade tagit en trofé.
Han hade tagit med sig offrets livmoder,
vilket tydde på att motivet till mordet
hade varit så att mördaren kunde få den delen av hennes anatomi.
Annie var det äldsta av våra offer. Hon var 47 år gammal.
Enligt polisrapporter hade Annie ingen inkomst alls.
Hon började sälja prydnadssaker på gatorna för att överleva.
När det inte funkade, prostituerade hon sig tillfälligt.
Precis som med Polly Nichols, kvällen före mordet
hade hon inga pengar till en sängplats.
KLOCKAN 01:45 ANNIE LÄMNAR HÄRBÄRGET
Vittnen sa att hon gick omkring och letade efter en kund.
Vid nåt tillfälle under natten
hade ett vittne sett Annie prata med en man
utanför dörren till 29 Hanbury Street,
men hon såg inte hans ansikte.
Hon sa senare att han såg ut som en utlänning
baserat på kläderna.
Man tror att det var Jack uppskäraren.
Och enligt polisens register så vet vi
att de två in genom ingången, som aldrig var låst, nummer 29.
Den ledde in till en gång,
och den mörka gången ledde till bakgården.
Det är där Jack dödar Annie.
TIDNINGSILLUSTRATION
Boende på Hanbury Street 27 vid tiden för mordet på Annie,
vilket var huset bredvid,
var en man vid namn Albert Cadosch.
Han gick till toaletten, som låg längst ner i trädgården,
och han hörde någon ropa "Nej!" och en duns mot stängslet.
Många tror att det var Annies kropp som träffade stängslet.
Om han hade tittat över stängslet
skulle han ha bevittnat mordet på Annie Chapman.
Annies hals var avskuren från vänster till höger,
hela vägen till ryggraden.
Hon hade skurits upp till bröstbenet.
Hennes tarmar hade tagits ut och placerats över hennes axel.
Vid hennes fötter låg flera föremål från hennes ficka,
som hade skurits upp.
Det fanns en kam, ett papper,
allt möjligt ur hennes ficka som hon hade burit på.
Han hade lagt ut dem, nästan systematiskt, vid hennes fötter.
Mycket bisarrt.
Och eftersom hon hade blivit stympad på samma sätt som Polly,
så trodde polisen att båda morden utförts av samma hand.
På brottsplatsen
letade de efter ledtrådar som mördaren lämnat kvar.
Då hittade polisen ett nytvättat läderförkläde
i hörnet av gården.
Och de tänkte: "Åh, vi har honom. Vi har mördaren."
Anledningen till glädjen var att,
efter mordet på Polly Nichols,
så utredde polisen redan en misstänkt känd som Leather Apron.
De prostituerade i Whitechapel
hade börjat prata om en karaktär som kallades Leather Apron,
och de var övertygade om att han var mördaren.
Leather Apron var John Pizer, som bodde i Whitechapel.
Han var skomakare och bar ett läderförkläde i sitt arbete.
När de har hittat läderförklädet släpade de iväg honom till polisstationen,
där de förhörde honom.
Det visade sig att läderförklädet som de hittat
inte hade med mordet att göra.
Det var bara en lokalbo hade rengjort sitt läderförkläde
och hängt det över staketet för att torka.
Pizer hade vattentäta alibin för morden,
så han släpptes som misstänkt.
Det visar sig att han bara är den första av många misstänkta i fallet.
Vid det här laget var polisen medveten om
att nåt var väldigt fel i Whitechapel.
Två hemska mord, hemska stympningar,
troligen dödade av samma hand.
Det som var skrämmande var att det fanns nån där ute
som ville döda dig,
nån som du aldrig hade träffat, du hade inte gjort dem nåt.
De dödade dig inte av en anledning.
Morden börjar sätta skräck i folk.
Folk undrade vilket monster som kunde göra så här?
MONSTRET I WHITECHAPEL
Mördaren verkade känna till Whitechapel.
Whitechapel, på den tiden, bestod av många smala gränder,
slingrande små passager mellan byggnader.
Han behövde bara känna till närmsta gömställe,
att han kan komma ner snabbt och fly från brottsplatsen.
När han nått Whitechapel Road, den livliga huvudvägen
som går genom områdets hjärta eller Commercial Street,
de livliga vägarna,
så kan han försvinna i folkmassorna.
Polisen tog tidigt beslutet att inte prata med pressen
om vilka åtgärder som vidtagits eller deras utredning.
Och pressen letade förstås efter sensationella historier
och blev frustrerade att det inte fanns några ledtrådar
förutom den misstänkta Leather Apron.
8 SEPTEMBER ANNIE MÖRDAS
Den 27 september 1888
fick Central News Agency ett mycket intressant brev
skrivet i rött bläck.
Det börjar med: "Kära chefen, jag hör att polisen har tagit mig."
"De kommer inte fånga mig än."
Han skryter om det han har gjort.
Polisen kan inte ta honom.
Och i slutet är det signerat: "Vänliga hälsningar: Jack uppskäraren."
VÄNLIGA HÄLSNINGAR: JACK UPPSKÄRAREN
"Kära chefen"-brevet är nog det viktigaste dokumentet vi har
för det ger oss namnet "Jack uppskäraren".
Det sammanfattade vad han gjorde mot damerna.
De skars upp.
Den sortens skräck i ett smeknamn,
Jack uppskäraren, det är en nyhetsförmedlares dröm!
Mördaren hade nu ett namn, så han var inte längre en skum figur.
Han hette Jack uppskäraren.
VÄNLIGA HÄLSNINGAR: JACK UPPSKÄRAREN
Problemet var majoriteten av poliser trodde att brevet
kom från en driftig London-journalist,
känd av Scotland Yard.
Det var en journalist som skrev brevet. Det var en bluff.
Många människor på den tiden, inklusive polismyndigheterna,
trodde att de kände till identiteten på personen som gjorde det,
och att det var en person från Central News Agency
som försökte skapa spänning åt pressen.
Jag tror inte att "Kära chefen"-brevet
skrevs av Jack uppskäraren.
När de fick brevet
fanns det inte nån huvudmisstänkt,
eller utredningsspår som polisen följde.
Polisen behövde ett genombrott,
så de offentliggjorde brevet.
Man satte upp affischer,
men det sattes även ut i tidningarna.
Det visade sig vara ett misstag,
för det namnet var så otroligt exakt,
för Jack uppskäraren fastnade.
Bluffmakare över hela landet började sträcka sig efter sina pennor.
Under hela oktober översvämmades polisen av en ström av brev,
många signerade "Jack uppskäraren".
Folk över hela landet skrev brev och signerade med "Jack uppskäraren".
Varje brev behövde läsas, bedömas,
och om möjligt, följas upp med författaren.
Så de redan överansträngda poliserna
tänjdes till bristningsgränsen.
Den 30 september,
inom några dagar från det att polisen fick "Kära chefen"-brevet,
slog mördaren till igen och utförde två mord på mindre än en timme.
Nu kallar vi den natten för "Dubbelfallsnatten".
Klockan 01:00 på natten
kom Louis Diemskydd in på gården med sin häst och vagn,
precis bakom där jag står.
Och han såg en kvinnokropp.
Det var Elizabeth Stride, Jack uppskärarens tredje offer.
Elizabeth var svensk.
Hon jobbade som nanny ett tag för några barn, och som städerska,
och sen blev hon tyvärr prostituerad.
Hon kom till England när hon var i 20-årsåldern,
och hon bosatte sig först
i Brick Lane-området, på härbärgena där.
Och i slutet av september
hade hon tjänat några shilling
genom att städa härbärget där hon bodde.
Hon började gå ut om nätterna och spendera pengarna hon tjänade.
Hon hade en scarf runt halsen när hon hittades.
Den hade vridits åt sidan, och knuten var hårt åtdragen,
och det fanns ett stort, taggigt snitt, som nästan nådde till scarfen,
som om den hade använts som en vägledning av mördaren.
Det var en flod av blod som rann från halsen
ner i rännstenen i andra hörnet.
Till skillnad från våra andra offer fick hon bara halsen avskuren.
Inga stympningar.
Vissa människor tror att Jack bara skar halsen av Elizabeth
för att han blev störd av ponnyn och vagnen som kom in på gården.
Eftersom han nekats tillfredsställelsen av stympningen,
letade mördaren efter ett nytt offer.
Fyrtiofem minuter senare i City of London
hittas Catherine Eddowes kropp på Mitre Square.
CATHERINE EDDOWES MÖRDAD 30 SEPTEMBER 1888 - 46 ÅR
Här där jag står
hittades Catherine Eddowes kropp
på natten för dubbelmordet.
Catherine föddes i Wolverhampton.
Så småningom dör hennes föräldrar, och hon placerades på barnhem.
Hon flyttade till London till slut
där hon var känd som sexarbetare,
men kanske tillfälligt.
Hon hittades runt klockan 01.45 på natten
av polisen PC Watkins,
som kom runt Mitre Street.
Han kom in på torget.
Han letade… Han var på patrullering.
Han lyste med lyktan och fick en chock
när han såg kroppen.
Hon var inte där en kvart tidigare.
Hon var värst stympad av alla offer fram till dess.
Det här är ett steg till.
Halsen var avskuren, hon var uppskuren.
V:n hade skurits i kinderna och i ögonlocken,
en del av örsnibben hade tagits bort, nästippen.
Mördaren tog även livmodern och vänster njure.
Den enda som bodde vid torget var polisen Richard Pearce,
som sov där med sin familj.
Polisen hörde ingenting,
och märkligt nog varken hörde eller såg nattvakten något.
Det är som om ett spöke dödade henne här.
När Catherine togs
till Londons bårhus och kläddes av,
märkte de att förklädet hon hade burit
var täckt av blod, förståeligt nog,
men en del saknades, som om den hade skurits av.
Efter att Eddowes kropp hittades,
gick en polis längs Goulston Street.
Han lyste med lyktan i dörröppningar, så att ingen gömde sig där,
han försökte hitta vapen,
och såg blod i ingången till bostäderna på Goulston Street.
Och i blodet ser han en bit material.
Det är faktiskt en del av Catherine Eddowes förkläde
bortskuren från hennes kropp på Mitre Square.
Vissa tror att förklädet slängdes där
för att mördaren hade torkat av händerna och kniven.
Men varför just i den porten är det ingen som vet.
Det där med blodet på förklädet,
det kan ha varit Catherines från de hemska såren.
Det kan ha varit mördaren som skurit sig av misstag
under stympningarna.
Tyvärr fanns det inga blodgrupper på den tiden,
så det var helt värdelöst.
I många av Jack uppskärarens brev hade man hotat med
att skicka en kroppsdel till polisen.
Två veckor efter dubbelmordet
när Elizabeth och Catherine dödades,
fick en man i området vid namn George Lusk ett brev.
Han satte sig vid sitt matbord den 16 oktober,
och ett litet paket levererades med kvällsposten.
Han öppnade det, och inuti fanns brevet från helvetet.
Och med brevet kom en halv mänsklig njure.
George Lusk var ledare
för Whitechapel Mile Ends vaktkommitté.
De gick ut på kvällarna och patrullerade på gatorna,
och de höll misstänkta karaktärer under övervakning.
I brevet som kom till mr Lusks hus, stod det:
"Mr Lusk, jag skickar halva njuren som jag tog från en kvinna.
Jag bevarade den åt dig.
Den andra biten stekte jag och åt. Det var väldigt gott.
Jag kan skicka den blodiga kniven som tog ut den,
om du bara väntar ett tag till.
Undertecknas: Fånga mig när du kan, mr Lusk."
Han sa att han var kannibal
och att han faktiskt hade ätit en del av offrets njure.
Hemskt.
Lusk-brevet skapade debatt inom polisen
om det egentligen var Catherines njure.
De medicinska åsikterna på den tiden gick isär.
Men det var rätt njure.
Det var den vänstra njuren och Catherine fick sin vänstra njure borttagen.
Om det var Catherines njure,
betyder det att brevet var äkta, och chansen är 50/50.
Så jag har alltid trott på det brevet
och tror att Luskbrevet var äkta, men andra håller inte med.
Det finns de som säger att det är det enda äkta brevet
från mördaren.
Jag tror inte på det.
Det var nog ett skämt från en läkarstudent.
Läkarstudenter fick ganska ofta tag på kroppsdelar.
Poängen är att alla fastnade på Jack uppskäraren-larmet.
Det har nästan blivit en besatthet.
Folk bara: "Jag måste engagera mig. Jag vill bli involverad."
I oktober 1888
hade polisen organiserat husrannsakningar
i hela Whitechapel.
Flera hundra hus genomsöktes.
Tusen människor utreddes,
men de hade inga ledtrådar att gå på.
Det är viktigt att komma ihåg att 1888 var polisen väldigt begränsad
med mängden utredningsverktyg som de hade.
De hade inga enkla saker som fingeravtryck,
och de hade inte övervakningskameror.
vilket skulle ha gjort det möjligt att hålla ett öga på olika områden.
Polisutredningen var beroende av en genomsökning i området.
Finns det kanske fotavtryck där som de kan använda?
Men inga traditionella metoder för att upptäcka brott fungerar.
Vi har vittnen som säger: "Åh, jag såg det här."
Men vi vet inte om de såg mördaren eller inte.
Det pratades mycket om att han var cirka 170 cm lång,
men det var nog medellängden för män på den tiden.
Olika åldrar från 20 till 40, olika kläder.
Problemet med ögonvittnen på den tiden
var att belysningen var dålig.
Klockan är två eller tre på morgonen, och det är mörkt, begränsad belysning.
Hur väl märker vi saker?
Ofta kan vittnen ha fel av misstag i sina beskrivningar.
Så tyvärr visste ingen hur Jack uppskäraren såg ut.
Polisen sökte igenom East End i London
i jakt på mördaren.
Det blev intressant
när många förklädda människor
försökte fånga Uppskäraren.
Tre läkarstudenter användes som lockbete
för att försöka locka ut mördaren.
Män klädde ut sig till kvinnor och vandrade runt i East End
i hopp om att bli attackerade av Jack uppskäraren
så att de kunde fånga honom.
Kvinnorna började beväpna sig.
Vi har bilder på dem med knivar, vapen och saxar,
i vetskapen om att de måste gå ut på gatorna.
De har ingen annanstans att ta vägen. De måste ha råd med sängplats.
Vilken hemsk situation att vara i,
att tro att din nästa kund kan bli din sista.
Hela oktober passerade utan några mord,
till stor del på grund av polisens ökade närvaro i området.
Inget hände förrän nästa mord den nionde november.
Och det är det värsta i serien.
Mary Jane Kelly var i 20-årsåldern,
så hon var yngst av alla våra damer.
Och, som de andra offren,
behövde hon få pengar, så hon jobbade som glädjeflicka.
Hon hade ett eget rum i Whitechapel.
En man som hette Thomas Bowyer kom för att få betalt av Mary Jane Kelly.
Han knackade på dörren. Inget.
Så han gick runt till ett trasigt fönster.
Han drog undan gardinen och såg en hemsk syn.
Helt chockerande.
I det låsta rummet
kunde mördaren göra vad han ville.
Mary Kellys kropp var helt urtagen.
Hennes ansikte var helt avskuret, brösten borttagna,
hon låg på sängen med inälvor överallt.
Hon dödades inomhus.
Det är det enda mordet som faktiskt skedde inomhus.
Polisen tog ett foto av kroppen på sängen.
Det är ett av de tidigaste brottsplatsfotona.
Man kan inte tro att det är en människa. Det var fruktansvärt.
Han skar av tre flikar av kött
och la dem på nattduksbordet.
Han klippte av och drog ut flera delar av buken,
placerade dem runt hennes kropp.
Och som om det inte räckte, så skar han av köttet från hennes lår,
så hennes lårben var blottade,
och sen skar han ut hennes hjärta.
Men tyvärr hittade man aldrig Mary Jane Kellys hjärta.
POLLY NICHOLS, FÖRSTA OFFRET ANNIE CHAPMAN, ANDRA OFFRET
Polischefen för Scotland Yard, dr Thomas Bond,
utförde en obduktion på Mary Kelly när hon låg i sitt rum.
De sa att det såg ut som om Mary
kanske hade sovit när hon blev attackerad.
Sir Robert Anderson, biträdande kommissarie för Scotland Yard,
frågade dr Thomas Bond om hans åsikt gällande de fem morden.
Anderson skickade utredningsrapporterna
om morden på Mary Nichols, Annie Chapman,
Elizabeth Stride och Catherine Eddowes.
Dr Bond var känd för att ha konsulterats
i några av de mest ökända fallen från 1870- och 1880-talen
över hela landet, inte bara London.
Efter att ha jobbat på Scotland Yard i åratal
blev han intresserad av mördares psyke.
Han försökte förstå hur ett mord begicks,
inte bara den fysiska, medicinska sidan av det.
Dr Thomas Bond producerade
det första försöket till en profilering av en seriemördare.
Och den 10 november lämnade han en rapport till Scotland Yard,
som formade mycket av hur vi tänker på Uppskäraren idag.
Bond pratade om likheterna mellan morden.
Han sa att det varit en överraskningsattack,
att de inte hade väntat sig det.
Bevisen tydde på att han kunde
övermanna sina offer snabbt och göra dem medvetslösa.
Tanken att offren dödats medan de låg ner
var en slutsats som dr Bond drog i sin rapport.
Det är trovärdigt, eftersom det fanns tummärken
och fingeravtryck på offrens halsar,
vilket tyder på att de blev strypta till medvetslöshet,
sänkta till marken, och fick sina halsar avskurna.
Och stympningarna utfördes efter döden.
På 1880-talet
existerade inte idén om en seriemördare, så som vi känner till dem idag.
Det var inte förrän på 1970-talet
som termen "seriemördare" blev… uppfunnen, så att säga.
Men 1888 trodde allmänheten inte
att det fanns folk som dödade utan,
vad de såg, som ett motiv.
Så pressen och allmänheten föreslog misstänkta som den galna läkaren,
en barnmorska,
en slaktare,
för de hade olika färdigheter som Jack uppskäraren hade.
En slaktare hade anatomisk kunskap,
men inte nödvändigtvis kirurgisk skicklighet.
En läkare hade båda kunskaperna.
Men läkarna på den tiden hade olika åsikter
gällande mördarens kirurgiska skicklighet och anatomiska kunskap.
Han verkar ha vetat
var saker satt i människokroppen
för att kunna extrahera olika saker.
Han måste ha opererat, i vissa fall,
i nästan totalt mörker.
Jag tror att han måste ha haft viss kunskap och skicklighet
för att ha klarat av det.
Vi vet att morden inte begicks för att råna offren.
De utfördes inte för hämnd.
Inte ekonomisk vinning, inte svartsjuka, inte på grund av fylla.
De gjordes enbart för tillfredsställelsen att utföra stympningarna.
Stympningarna blev intensivare under mordseriens gång,
för den lägre nivån av stympningar räckte inte
för att han skulle känna spänningen som han sökte.
De utfördes enbart för sexuell spänning.
Det motivet, eller den sorten av mental syn på en förövare
hade inte undersökts tidigare.
I sin rapport gav Bond också sin åsikt
om hur mördaren var vad gäller karaktär.
Han var en tystlåten, respekterad man, antagligen respektabelt klädd.
Han tog även upp hans boende.
Att han hade ett rum,
ett rum där han kunde snygga till sig.
Han skrev om hans inkomst,
att han antingen hade pension eller en inkomst.
Han pratade om att han bodde med sin familj.
Familjen kanske skyddade honom.
Många trodde att Jack uppskäraren var en galning
och därför kan ha gått runt på gatorna
med skum i mungiporna och att han såg väldigt ond ut,
och lite sjuklig.
Nattens damer var smarta
och de skulle inte närma sig någon sån.
Jag tror bilden av Jack uppskäraren som en okänd gärningsman
som gick runt på öde gator i gryningen med hög hatt,
med sin svarta väska,
är en bild som har blivit kvar i över 100 år.
När man tittar på de tidiga stumfilmerna
där en dam bands fast vid ett järnvägsspår, i fara,
så hade skurken alltid hög hatt, svart mantel,
en fin, stor mustasch,
och det är exakt så vi tänker oss Jack uppskäraren.
Och han passar in i beskrivningen av en förövare av hemska gärningar.
Den svarta väskan
kommer från en man som blev sedd där mordet på Elizabeth Stride skedde.
Och han bar en svart väska,
men han hade gjort affärer nånstans och var på väg hem.
Han hade ett vattentätt alibi och hade inget med det att göra,
men den svarta väskan fastnade.
Jack uppskäraren hade hög hatt och en Gladstone-väska
och han bar en cape,
så han borde ha stuckit ut
i East End i London på den tiden.
Den riktiga Jack uppskäraren måste ha kunnat gå på gatorna
utan att bli särskilt uppmärksammad.
Det fanns massor av slakthus i området då,
och det var vanligt att träffa folk i blodiga kläder
som gick runt i området tidigt på morgonen.
Strax efter mordet på Mary Kelly hände nåt ovanligt.
Det gick en massa tid och morden upphörde.
Varför slutade mördaren?
Hade han tillfredsställt sin blodtörst genom de hemska stympningarna?
Nåt måste ha hänt mördaren. Hade han dött?
Han kanske hade åkt på semester eller blivit inlåst för ett annat brott.
Vissa har gissat att han kanske blev sjuk.
Vissa tänkte att han kunde varit en sjöman.
Han begick morden och försvann sedan till sjöss.
Det är nästan ett perfekt sätt att begå ett mord.
Och sedan har vi teorin om mentalsjukhuset.
Morden tog slut för att mördaren hamnade på ett mentalsjukhus.
Väldigt tidigt i utredningen hade polisen många misstänkta.
Folk drogs in till polisen nästan på löpande band.
Varje person som potentiellt kunde åtalas, som betedde sig misstänkt,
eller liknade nån som hade setts av ett vittne,
så följde de upp deras historier.
Och genom åren
är det många personer, med goda skäl,
som har gjort egna efterforskningar och kommit med egna misstänkta.
Det fanns en handfull misstänkta värda att ta på allvar.
En av polisens misstänkta hette Montague John Druitt.
Druitt var advokat i södra London,
men han var också lärare.
Runt november 1888 blev han avskedad.
Hans kropp hittades flytande i Themsen den sista dagen år 1888.
När morden upphörde
misstänkte polisen att han begått självmord.
Så de tittade på alla självmord som skett
efter mordet på Mary Kelly.
Ett självmord som kommer fram är Montague John Druitts.
Enligt polisrapporterna
trodde hans egen familj att han var mördaren.
Hans bror vittnade om att han varit mentalt instabil ett tag.
Han hade hittat en lapp där det stod att han kände att han blev galen.
Det vore bättre om han dog.
det finns inga säkra bevis som pekar på att Druitt ska ha besökt Whitechapel,
än mindre att setts med nån av kvinnorna på nätterna då de mördades.
Det verkar bara handla om att han hittades drunknad i Themsen
i slutet av det året.
Dr Francis Tumblety är en av de mest spännande misstänkta.
Han var den enda misstänkta som faktiskt greps för morden
precis före mordet på Mary Kelly.
Han var amerikan och fick borgen.
Men han stack och åkte tillbaka till USA.
I New York började Tumblety ge intervjuer och han sa:
"Jag blev gripen misstänkt för att vara mördaren."
Så Tumblety sa: "Jag gjorde som alla andra.
Jag var fascinerad, så jag gick in i området för att titta på morden."
Och på nåt sätt blev han gripen
misstänkt för att ha begått Jack uppskärar-morden.
Men det fanns inga bevis som tydde på att han var mördaren.
Den sista huvudmisstänkte efter Tumblety och Druitt
fick bara namnet Kosminski.
Namnet Kosminski verkar ha kommit från polisens akter.
De beskrev honom som en polsk jude som hamnat på ett mentalsjukhus.
Vi vet inte vem Kosminski var,
men en sökning gjordes, och det verkar ha varit
en ganska omfattande sökning i registren
efter en Kosminski.
Och den enda som har hittats är en man som heter Aaron Kosminski.
Aaron Kosminski bodde i Whitechapel.
Han var en ung polsk jude.
Men han hamnade inte på sjukhuset förrän 1891.
Han gick runt i Whitechapel tre år efter att Mary Kelly mördades,
så det passar inte med idén
att den misstänkte försvann från gatan strax efter det sista mordet.
Sir Robert Anderson
och kommissarie Donald Sutherland Swanson,
de två högst rankade poliserna på fallet,
verkar ha trott att en man vid namnet Kosminski var mördaren.
Anderson och Swanson hade koll
på bevisen mot de misstänkta.
Om de ansett att bevisen mot Kosminski
var starkare än bevisen mot nån annan misstänkt,
måste han ha varit högt upp på listan över misstänkta.
Problemet är att vi inte kan säga med någon grad av säkerhet
att Aaron Kosminski definitivt är den Kosminski de tänkte sig.
Genom åren fanns det fler och fler misstänkta
och olika teorier kom ut.
Och Johnny Depp-filmen From Hell
och tv-serien med Michael Caine från 1988,
de två mest kända fiktiva versionerna av Uppskäraren-historien,
båda med sir William Gull som Uppskäraren.
Sir William Gull, som har pekats ut som mördaren
i nästan alla filmer du kommer att se
har sedan 1970-talet kopplats ihop
med det vi kallar Den kungliga konspirationsteorin.
Enligt teorin
hade drottning Victorias barnbarn, prins Albert Victor,
en affär med en prostituerad från East End, och de fick ett barn.
En liten flicka, Alice.
Alice hade en barnflicka, Mary Jane Kelly.
Mary Jane hade fyra vänner:
Polly Nichols, Annie Chapman, Elizabeth Stride, Catherine Eddowes.
Och tillsammans gav de sig ut för att pressa kronan och regeringen
med sin hemliga kunskap om en bebis.
Den kungliga läkaren sir William Gull
skickades ut för att döda dem för att hemligheten inte skulle avslöjas.
Problemet är att sir William Gull hade fått en stroke 1887,
så han var fysiskt oförmögen att ta sig runt i Whitechapel
och utföra dessa mord och stympningar.
Sir William var aldrig misstänkt på den tiden.
Han nämns inte i polisens akter, i tidningar från den tiden,
eller i dokument från den tiden.
Men när den teorin blivit helt avslöjad
så levde den kvar.
Många skyller på vem som helst som levde då.
Och jag tror att många har fått skulden utan några riktiga bevis,
för väldigt få dokument finns tyvärr.
Jack uppskärarens mord, som de flesta skulle tänka på dem,
skedde under hösten 1888.
Det är mord på fem offer under några veckor.
Men det finns en polisjournal som kallas Whitechapel-mordfilen,
som sträcker sig från 1888 ända till 1891
och täcker mycket mer än de fem offren.
Vi vet inte hur många, om några,
av de andra offren i Whitechapel-mördaren-filen
som kan ha dödats av Uppskäraren.
Det finns en fil, som vi kallar "misstänkta-filen",
med människor som förhördes om Uppskäraren
och kanske var misstänkta för det för en kort stund.
Filen är borta, och vi vet inte var den är.
Det var välkänt att under åren efter 1880-talet
in på 1890-talet,
så tilläts poliser granska dokumenten.
Och det verkar som om vissa blad eller rapporter,
fotografier på offren som vi har idag,
rensades bort, fördes bort och togs av souvenirjägare.
Bonds rapport försvann från filerna i flera år,
och sedan skickades den anonymt till Scotland Yard.
"Kära chefen"-brevet försvann,
men det återlämnades som tur var.
Och några foton på offren
har upptäckts under de senaste årtiondena.
Det är som ett pussel.
Vi har många bitar,
och några av dem passar inte i pusslet.
Så man lyckas sätta ihop alla de som verkar bilda en bild.
Då får man en bild. Och sen får man delar av bilden som saknas.
Det är frustrerande, som brottshistoriker, att inte kunna säga vem som gjorde det.
Man måste kunna lösa morden
för offrens familjer och ättlingar, för de är fortfarande där ute.
Ju fler som undersöker det, desto mer fakta kommer fram,
och ju mer fakta kommer fram, desto mer utvecklas historien.
Den utvecklas och tar sig an olika aspekter,
och går i helt oväntade riktningar.
Självklart vill vi veta vem Jack uppskäraren var.
Jag menar, slutet på mysteriet, det vore fantastiskt.
Vi vill ha ny information,
allt som folk har.
Det kan finnas dokument på folks loft.
De kan vara i folks källare.
Jag tror att det finns nåt där ute
som kan föra fallet framåt och potentiellt lösa det.
Nån kanske en dag öppnar en koffert eller en låda,
och där är bevisen som namnger Jack uppskäraren.
Men till dess förblir det ett mysterium.
OM DU HAR DOKUMENT ELLER ARTEFAKTER
SOM KOPPLAS TILL JACK UPPSKÄRAREN, GÅ TILL UNSOLVED.COM
Undertexter: Sarah Wallin Bååth