Hätäkeskus. Mikä kaupunki?
- Calgary, Alberta. - Ambulanssi, poliisi vai palokunta?
Taivas. Ne kaikki.
Kerro, mitä on sattunut.
En tiedä. Tulin juuri kotiin ja löysin vaimoni alakerrasta. Verta on kaikkialla.
- Hyvä luoja. - Oletko hänen kanssaan nyt?
En tiedä.
- Onko hän tajuissaan? - En tiedä.
- Hengittääkö hän? - Herranen aika.
- Hengittääkö hän? - Hetki vain. Verta on kamalasti.
Kulta.
Hän on kylmä!
Voi ei.
- Lähetän jonkun auttamaan sinua. - Hyvä luoja.
26. LOKAKUUTA 2015 - MAANANTAI
- Calgaryn poliisi. Osoite, kiitos. - Ensihoito tässä. Tulkaa mukaamme.
Sairaalan ulkopuolella sattunut kuolema. Potilas on kylmä ja tajuton.
- Hän ei hengitä. Verta on paljon. - Entä nimi?
Sukunimi on Antoni. Etunimi Amanda.
Calgaryn poliisi kuuli Amandan kuolemasta -
tämän aviomiehen Lee Antonin soitettua hätäkeskukseen.
Lee ja Amanda asuivat Castleridgessä, joka on koilliseen Calgarystä Kanadassa.
Prioriteetti kaksi. Ensihoito on paikalla ja ilmoittaa hysteerisestä sivullisesta.
Ilmoituksen tehnyt aviomies on täysin tolaltaan.
Tiedoksi myös, että takapihalla on iso koira.
Kuitti. Kiitos.
Olen ylikonstaapeli ja toimin sinä päivänä kenttäjohtajana.
Vastasin siis kaikkien alueella olevien partioiden toiminnasta.
Olin itse asiassa aika lähellä, joten saavuin paikalle ensimmäisenä.
Kun saavuin paikalle, lähellä etukuistia oli mies, joka osoittautui Leeksi.
Huomasin etuovea lähestyessäni, että Lee tärisi. Hän oli selvästi järkyttynyt.
Sain hänestä irti käytännössä vain sen, että vaimo on kellarissa.
Menin portaikolle ja katsoin alas.
Silmääni pisti rikkinäinen säästöpossu. Se jäi mieleen.
Sitten aloin laskeutua portaita alas.
Kellariin päästyäni huomasin lattialla olevan veren määrän. Se oli järkyttävä.
Näin Amandan makaavan lattialla.
En tutkinut tarkkaan, mutta hänen päässään näytti olevan merkittävä vamma.
Vaikutti siltä, että häntä oli lyöty jollain,
josta oli tullut vakava vamma kasvojen oikealle puolelle -
ja kalloon silmän ja hiusrajan väliin.
Palasin yläkertaan ja autoin taustatueksi saapuneita partioita tutkimaan talon.
Lisäksi ohjeistin seuraavaksi tullutta konstaapelia pysymään aviomiehen luona.
En siinä vaiheessa tiennyt, mitä oli sattunut tai oliko Lee sekaantunut asiaan.
En ollut koskaan nähnyt sellaista määrää verta.
Näky oli todella kamala.
Poliisi tutkii edelleen epäilyttävää kuolemaa kaupungin koillispuolella.
Ketään ei ole pidätetty, mutta poliisit kutsunutta miestä kuulustellaan.
Kuolemasta tekee epäilyttävän se, mitä itse talosta löytyi.
Uuden tutkinnan alussa perustetaan aina tukikohta,
jonne tapaukseen liittyvät tiedot kerätään.
Yritämme ymmärtää ja tulkita tapahtumapaikkaa selvittääksemme,
mitä Amandalle tapahtui.
Amanda Antoni oli 31-vuotias nainen,
joka löydettiin kuolleena maanantaina 26. lokakuuta 2015.
Kun ensihoito ja poliisit saapuivat paikalle,
he löysivät Amandan ruumiin kellarin lattialta täysin kangistuneena,
mikä voisi viitata siihen, että Amanda oli kuollut sunnuntaina.
Talosta ei löytynyt merkkejä siitä, että paikalla olisi ollut ryöstäjä,
että murhan motivaationa oli ryöstö, että taloon oli murtauduttu -
tai että sieltä puuttuisi mitään.
Sisällä oli yksi kaatunut tuoli,
ja saimme tietää, että Lee löysi kotiin palatessaan -
Amandan puhelimen ruokasalin lattialta.
Puhelin oli rikki ja näyttö oli säröillä.
Puhelin ja kaatunut tuoli viittasivat jonkinlaiseen kamppailuun -
tai väkivaltaiseen yhteenottoon sisällä talossa.
Amandan tapauksessa oltiin tässä kohtaa varmoja, ettei kuolema ollut luonnollinen.
Tiesimme myös, ettei itsemurhasta ollut mitään viitteitä.
Kellarissa oli ilmiselvästi tapahtunut jotain hyvin väkivaltaista.
Amanda ja hänen vaatteensa olivat veren peitossa.
Seinillä oli verta.
Ruhjeita oli paljon ja näytti siltä, että hänet oli hakattu.
Tämä oli selvästi murha.
Yksi merkittävä asia oli se, että tekijä näytti jättäneen jälkeensä murha-aseen.
Portaikon takana olevalla tasolla oli keraaminen säästöpossu.
Sen etuosa oli rikki.
Säästöpossun päästä irronneita palasia -
oli pitkin portaikkoa.
Amandan otsassa oli palasia tuosta keraamisesta säästöpossusta.
Uskoin, että tekijä oli aiheuttanut Amandan vammat sillä.
Toinen minua vaivannut asia oli se,
että Amandan vaatteet olivat vain osittain hänen yllään.
Housut oli vedetty alas juuri pakaroiden alapuolelle.
Ruumis makasi lattialla tavalla,
joka viittasi seksuaalisen pahoinpitelyn aikana tehtyyn murhaan.
60 KILOMETRIÄ POHJOISEEN CALGARYSTÄ
Olin yksin kotona, kun Lee soitti.
Hän sanoi vain: "Amanda on kuollut."
Keskustelu jatkui siitä.
AMANDAN ÄITI
Olin juuri ajanut kotini pihatielle, kun äiti soitti.
Hän sanoi: "Lee oli löytänyt Amandan liikkumattomana portaiden alapäästä."
En tiennyt muuta.
Lee soitti minulle hysteerisenä ja sanoi, että Amanda on kuollut.
En uskonut sitä todeksi.
Hyppäsin autooni -
ja ajoin sinne mahdollisimman nopeasti, koska en tiennyt, mitä on tekeillä.
Silloin saimme virallisen tiedon siitä, että jotain oli sattunut -
ja Amanda oli menehtynyt.
Näytän sinulle. Katso näkyykö tässä jotain epäilyttävää.
Hänellä oli resepti mummin struudeleihin.
Amanda oli perheen vauva.
Olen vanhin kolmesta lapsesta, ja pikkuveljeni on minua 1,5 vuotta nuorempi.
Amanda taas oli 13 vuotta minua nuorempi.
Toimimme sijaisvanhempina,
ja Amanda tuli meille kaksikuisena vauvana.
Hänellä oli kauniit siniset silmät.
Rakastuimme vauvaan heti.
Hän vei sydämen.
Allen ja minä vahdimme häntä paljon.
Viihdytimme häntä ja olimme vain isoveljiä.
Hän nukahti rinnallani, kun katsoimme Kivisiä ja Sorasia.
Hän oli söpö ja ihana, eikä hän ollut poika.
Se oli uutta perheessämme.
Adoptoimme Amandan 14-kuisena, ja hänestä tuli osa perhettämme.
Siitä päivästä lähtien hän oli yksi meistä.
Hänen persoonallisuutensa kehittymistä ja kasvamista oli jännittävä katsella.
Hän nautti pilailusta ja vitsailusta.
- Taivas. - Siinä vasta tukka.
Hän rakasti kissoja ja koiria -
ja olisi tuonut niitä kotiin kymmenittäin, jos olisi voinut.
Hänellä oli lämmin sydän, ja hän rakasti ihmisiä.
Hän muutti parikymppisenä pois kotoa ja tapasi Leen.
Yhteinen ystävä esitteli hänet ja Leen toisilleen.
Pian sen jälkeen he hankkivat yhteisen asunnon -
ja avioituivat muutamaa vuotta myöhemmin.
Olet tästä päivästä eteenpäin vaimoni.
Amandan kasvot kirkastuivat Leen kanssa.
Heillä oli hauskaa yhdessä. He kikattelivat ja nauroivat paljon.
Lee oli heidän tavatessaan vähän villi. Hän tykkäsi juhlia ja sen sellaista.
Amanda otti suhteen aikana pari kertaa yhteyttä minuun vähän turhautuneena.
YRITTÄJÄ, SIMPLY SPOTLESS
Kuolemansa aikaan Amandalla oli yritys, joka teki kotisiivouksia.
Hän joutui aina huolehtimaan laskuista ja muusta, kun Lee oli työttömänä.
Amanda elätti Leetä.
Leen työpaikka vaihtui usein.
Hän sai potkut, ja Amanda turhautui, kun hänellä ei ollut töitä.
Pidin Leestä,
mutta heidän riitansa loukkasivat Amandaa välillä,
ja se vaivasi minua todella paljon.
- Istu siihen. - Selvä.
Kuulustelussa minulle kerrottiin Amandan menehtyneen. Kysyin, mitä oli tapahtunut.
Poliisi vastasi: "En voi sanoa vielä mitään, mutta tapaus on epäilyttävä."
Kysyin heti seuraavaksi, missä Lee on.
- Tiedämmekö mitään Leestä? - En tiedä. Minulla ei ole mitään…
- En tiedä hänestä mitään. - Mietin vain, mitä hänelle kuuluu.
Mietin: "Häntä pitää jututtaa siltä varalta, että hän on sekaantunut tähän."
Kyse on kuitenkin pikkusiskostani.
Miten Leellä ja Amandalla meni? Oliko teillä isoveljinä mitään ajatuksia Leestä?
Koko päivä on hämärän peitossa.
Sanotaanko siskoasi siis Amandaksi? Ei lempinimiä.
En muista kuulustelusta paljoakaan. Minulla oli huolenaiheita Leehen liittyen.
Lee rakastaa häntä, mutten luota häneen täysin.
En väitä, että hän teki mitään,
mutta hän saattaa olla hyvin impulsiivinen suuttuessaan.
Aviomiestä epäillään aina, kun vaimo löytyy kuolleena.
Jos sinun täytyy päästä vessaan tai jotain,
koputa oveen, niin tulemme hakemaan sinut.
Lee löysi Amandan kuolleena -
ja oli keskeinen tekijä, kun selvitimme tämän kuolemasta vastuussa olevaa.
- Koputa oveen, jos tarvitset jotain. - Kiitos.
Lee Antoni näyttäytyi tutkinnan alusta asti -
järkyttyneenä ja toivottomana aviomiehenä.
- Liitytkö jotenkin Amandan kuolemaan? - En.
Ensimmäisessä kuulustelussa Lee kertoi, että lähti kotoa perjantaina.
Hän lähti äitinsä luo Saskatchewaniin -
auttaakseen tätä vuotta aiemmin kuolleen isänsä kuolinpesän kanssa.
Lee palasi maanantaina ja löysi vaimonsa kuolleena.
Leen mukaan -
hän ja Amanda eivät parisuhteensa aikana olleet koskaan viettäneet yötä erossa.
Lee lähti pois tasan yhtenä viikonloppuna.
Miten todennäköistä on, että juuri silloin tapahtuu jotain tällaista?
KUULUSTELUHUONE
- Oletko sekaantunut tähän? - En ole.
- Selvitän asian ja saan tietää, jos olet. - Selvitä ihmeessä.
Olin äitini luona koko viikonlopun.
Kuultuamme, että Lee oli ollut Saskatchewanissa,
kaksi rikostutkijaa ajoi saman reitin -
ja keräsi videoita huoltoasemilta, joilla hän sanoi käyneensä.
Keräämämme videomateriaali vahvisti ehdottomasti,
että Lee oli Saskatchewanissa Amandan kuoleman aikaan.
- Tiedätkö, kuka teki tämän? - En. Haluan tietää, mitä tapahtui.
Kuten minäkin. Voin taata, että selvitämme asian vielä.
Mietimme sitä mahdollisuutta,
että Lee olisi palkannut jonkun surmaamaan Amandan.
Emme kuitenkaan löytäneet mitään todisteita,
joiden mukaan Lee olisi ottanut yhteyttä johonkuhun -
tai tehnyt järjestelyitä sen eteen,
että joku hänen muualla ollessaan tappaisi Amandan.
Jamie Mauracher on Westwindsin poliisiasemalla.
Ketään ei siis ole vielä pidätetty. Miten tutkinta etenee?
Lee Antonia on puhutettu, ja hän tekee yhteistyötä poliisin kanssa.
Häntä ei epäillä enää.
Amanda oli parempi puoliskoni.
Rakastuin hänen luonteeseensa.
Hän oli niitä ihmisiä, jotka paikalle tullessaan saavat kaikki hymyilemään.
Hän sai kaikki rentoutumaan.
En ollut huolissani tutkinnan aikana. Poliisi teki vain työtään.
Ja puolisoa epäillään aina ensin. Ymmärrän sen.
Se ei haitannut minua.
Miksi olisi haitannut? Halusin tietää, mitä Amandalle oli tapahtunut.
Sinä ja Amanda asutte…
- Vaimoni, niin. - Vaimosi.
Tutkinnan alussa tutustutaan valtaosin -
tässä tapauksessa Amandan toimintaan ennen kuolemaansa.
Päätit perjantaina lähteä Saskatchewaniin.
Amandan ja Leen piti lähteä Saskatchewaniin yhdessä.
Amanda jäi kuitenkin viime hetkellä kotiin, koska ei voinut hyvin.
Olimme jutelleet aamulla.
Hänellä ei ollut suunnitelmia.
Hän voi huonosti migreenin takia.
Amanda kärsi migreeneistä.
Ei usein, mutta kohtaukset olivat pahoja, kun niitä tuli.
Ajattelin, että päänsärky oli varmasti paha, jos se sai hänet jäämään kotiin.
Amanda tiesi, että minun pitää auttaa äitiäni.
"Minä jään kotiin. Nähdään maanantaina, kun palaat."
Lähdin siis perjantaina.
En nähnyt häntä enää elossa.
PERJANTAI KLO 11.00 LEE LÄHTEE SASKATCHEWANIIN
Kun pääsin äidin luo, soitin Amandalle. Kysyin, miten hän jakselee.
Kysyin päänsärystä ja muusta. Hän sanoi, että se on edelleen paha.
Lee ja Amanda pitivät yhteyttä lähes jatkuvasti perjantaista alkaen.
Molemmilta on pitkä lista tekstiviestejä.
Lee ja Amanda puhuivat puhelimessa viimeisen kerran lauantaina noin kello 19.
Amanda sanoi migreenin hellittävän.
Sitten yhtäkkiä Ruby alkoi haukkua.
Amanda käski sen olla hiljaa. "Ruby, hiljaa."
Sitten se vinkaisi.
Hän käveli, ja puhelimesta kuului… Sitten puhelu vain katkesi.
Sanoin luuriin: "Haloo? Kulta? Amanda?"
Vastausta ei tullut.
Katkaisin puhelun ja soitin uudestaan. Puhelu meni vastaajaan.
Yritin soittaa äitini lankapuhelimella. Taas suoraan vastaajaan.
En tiennyt, mitä ajatella puhelun katkettua.
Ehkä hän oli pudottanut puhelimen.
Ehkä akku oli loppunut, ja hän lataisi puhelimen.
"Hän soittaa sitten uudestaan." Odotin jonkin aikaa. Lähetin viestin.
Ei vastausta.
Sunnuntaina laitoin heti herättyäni hänelle viestiä.
En saanut vastausta.
Mietin, että hänellä on ehkä kiire ja hän soittaa myöhemmin.
Ei siinä kohtaa ajattele pahinta. Se ei tule ikinä mieleen,
jos ei ole kokenut vastaavaa.
Ajattelin, että hän on ehkä ulkona Darrellin kanssa tai äitinsä luona.
Hänen perheensä oli läheinen, joten ajattelin hänen olevan Darrellilla.
Minulla oli paljon tekemistä. Tavarat piti järjestellä myyntikuntoon.
Minulla oli kiire.
Sunnuntai-iltana ajattelin, että menen nukkumaan,
herään aamulla ja yllätän hänet, kun palaan kotiin.
Lähdin maanantaina puoli yhdeksän aikoihin.
Pysähdyin vain kerran tankkaamaan. Muuten ajoin koko ajan.
Kun tulin kotiin, etuovi oli lukossa. Tiedän sen, koska se piti avata.
Kävelin sisään.
Amanda ei ollut siellä. Päästin koiran takaovesta pissalle -
ja ajattelin, että Amanda on ehkä torkuilla yläkerrassa.
Menin ensin makuuhuoneeseen. Tyhjä. Sitten kylpyhuoneeseen. Tyhjä.
Mietin, missä muualla hän voi olla.
Kellari oli ainoa paikka, josta en ollut etsinyt häntä.
Amanda ei tykännyt kellarista.
Jostain syystä se oli hänen mielestään pelottava.
Kävelin ensimmäiset neljä askelmaa -
ja löysin Amandan.
Hän makasi keskellä kellaria veren peitossa.
En pysty sanoin kuvailemaan kokemiani tunteita.
Huusin Amandaa nimeltä.
Hän ei vastannut. Käännyin ympäri ja aloin täristä. Puhelin melkein putosi.
Soitin hätänumeroon.
Päivystäjä kysyi: "Tiedätkö, onko hän elossa?"
Sanoin, etten tiedä, ja hän pyysi minua tarkistamaan asian.
En halunnut palata kellariin.
En halunnut…
Se oli vaikeinta. En tiennyt, miten pystyisin siihen.
Minä vain huusin puhelimeen.
Tajusin heti Amandaa koskiessani, että hän on kylmä.
27. LOKAKUUTA 2015 PÄIVÄ RUUMIIN LÖYTYMISEN JÄLKEEN
Kuolemansyyntutkijan suorittama ruumiinavaus on käynnissä.
Käytämme riittävästi resursseja sen varmistamiseksi,
että tutkinta on perusteellinen ja että syyllinen saadaan vastuuseen.
Tosiasioiden ja todisteiden perusteella uskoimme,
että Amandan kimppuun käytiin lauantai-iltana noin kello 19.
Se on viimeinen ajankohta, jolloin hän oli varmasti elossa.
Tämän jälkeen hänen puhelimellaan ei ole tehty mitään.
Pelkäsimme, että Koillis-Calgaryssa on vapaalla jalalla väkivaltainen rikollinen.
Siksi luotimme paljon siihen,
että rikostekninen ryhmä auttaisi meitä tunnistamaan tekijän -
paikalta löytyneiden sormen- ja jalanjälkien sekä DNA:n avulla.
Olin yksikössä ylikonstaapelin ja veriroisketutkijan roolissa.
Paikka oli pahimpia koskaan näkemiäni,
enkä ole törmännyt yhtä laajaan kirjoon erilaisia roiskekuvioita ja veritahroja.
Tässä on kellariin johtava portaikko. Tässä on itse kellari.
Tässä näkyy paikka, jossa Amandan ruumis oli kellarissa.
Ruumiin ääriviivat näkyvät veressä siirtämisen jälkeen.
Olin ensisijainen tekninen tutkija,
jonka vastuulla oli käydä tapahtumapaikka läpi ja kerätä todisteet.
Yksi tehtävistäni oli etsiä ovista sormenjälkiä,
joiden avulla voisimme määrittää, kuka talossa on ehkä ollut Amandan kanssa.
En löytänyt sormenjälkiä.
Verestä löytyi 12 jälkeä.
Valtaosa niistä näytti ennemmin jalan- kuin kädenjäljiltä.
Yksi hämmentävä seikka oli se, että portaiden edessä oli kaksi jalanjälkeä.
Ne olivat tällä alueella.
Varpaat olivat käytännössä kiinni alimmassa askelmassa,
mutta jäljet eivät jatkuneet ylöspäin.
Portaiden juuressa oli myös kaksi tohvelia.
Oletan, että tohvelit olivat Amandan jalassa tapahtuma-aikaan.
Kaikkein hämmentävintä oli kengänjälkien täydellinen puuttuminen.
Löysimme kellarista vain paljaiden jalkojen jälkiä.
Tällä alueella oli kuitenkin edestakaisin kulkevia pyyhkäisyjälkiä.
Arvelin, että tekijä on sotkenut kengänjäljet, ettei jäisi kiinni.
Ruumiista ei löytynyt selkeitä puolustautumisvammoja,
mutta Amanda oli mustelmien peitossa.
Väkivaltarikoksissa myös pahoinpitelijä saa usein verta vuotavia vammoja.
Silloin he yleensä paikalta poistuessaan tai siellä liikkuessaan tiputtavat verta.
Ruudussa seitsemän näkyy tummanruskeita verijälkiä.
Kun rikospaikalla näkyy tällaisia,
alan automaattisesti ajatella, että tekijä on vuotanut verta kyseiselle alueelle.
Verinäytteet lähetettiin laboratorioon DNA-analyysia varten.
Laboratorion vastauksia odotellessamme -
meidän piti etsiä muita johtolankoja, joilla tekijä voitaisiin tunnistaa.
Talossa ei ollut murtojälkiä.
Oli tekijä siis kuka tahansa, hän oli päässyt sisään avaimella -
tai lukitsemattomasta takaovesta.
Takaovi vaivaa minua joka päivä.
Mielessäni pyörii koko ajan, oliko se lukossa vai ei.
Toimin automaattisesti, kun tartuin nuppiin,
avasin oven ja päästin koiran ulos.
73-5, koodi 6…
Rikostutkijat haravoivat Amandan ja Leen kodin sekä sitä ympäröivän alueen.
Castleridgen rikosluvut ovat korkeammat kuin muualla Calgaryssä pääosin.
Tämä ei ole hyvää aluetta.
Rikoksia tapahtui jatkuvasti. Murtoja, ammuskeluja…
Pahoinpitelyä ja päällekarkauksia oli jatkuvasti. Täällä oli aina poliisiautoja.
Vuonna 2015 tämä kuja huolestutti Amandaa. Amanda ja Lee raportoivat molemmat,
että heidän takapihalleen oli tultu varastamaan pulloja ja tölkkejä.
Joskus takaportti oli auki. Se oli siis jätetty auki.
Joskus lumessa näkyi jalanjälkiä.
Takaportin kautta pääsee suoraan Leen ja Amandan takaovelle.
Ja juuri tämän oven lukossa olemisesta Lee ei ole varma.
Asukkaat alueella vaihtuivat tiheästi.
Jos joku on kyllin röyhkeä tullakseen noin vain pihaan, mihin muuhun hän pystyy?
Amanda oli vähän huolissaan siitä.
Kaikki mahdollisuudet oli tietenkin otettava huomioon. Myös vaanija.
Joku, joka oli seurannut häntä kotiin -
ja iskenyt sitten Leen poissa ollessa.
Yksi naapureista kertoi, että noin kello 18.30 - 19.00 sinä lauantai-iltana,
eli samoihin aikoihin kun Lee kuuli koiran vinkaisevan ja puhelu katkesi,
Amandan ja Leen koira haukkui.
Pelottavaa haukkumista, jolla ajetaan pois.
Koira haukkui silloin tällöin, muttei siinä määrin,
että olisimme miettineet, mistä on kyse. Paitsi sinä iltana.
Sitten kuulimme huudon Amandan talosta.
Oikeanpuoleinen naapurimme kertoi myös,
että oli nähnyt jonkun juoksevan pihamme läpi.
Se oli todella hermostuttavaa.
Ruby ei haukkunut ilman syytä.
Se ei ollut sellainen koira.
Ruby olisi haukkunut, jos joku olisi tullut sisälle.
Ja jos joku olisi uhannut Amandaa, Amanda olisi pannut vastaan.
Hän oli pienikokoinen, mutta piti puolensa.
Hyvä on, Linda. Tässä…
Tutkinnan edetessä jututimme Amandan läheisiä -
ja kävimme läpi puhelimia, elektroniikkalaitteita,
kalentereita, päiväkirjoja ja muita.
Yksi kysymyksistä oli se,
oliko Amandalla ehkä suhde, joka oli mennyt pieleen.
Odottiko hän mahdollisesti jonkun tulevan käymään Leen ollessa muualla?
Tullessaan kotiin ja löytäessään Amandan kuolleena -
Lee oli huomannut, että Amandalla oli yllään hienommat alusvaatteet kuin ne,
joita hänellä oli yleensä arkikäytössä.
Siksi suhdetta harkittiin vakaasti.
Mutta teoria unohdettiin pian,
koska mikään löytömme -
ei viitannut avioliiton ulkopuoliseen intiimiin kumppaniin.
Lee ja Amanda riitelivät kuten useimmat,
mutta olen täysin varma siitä, että he rakastivat toisiaan koko ajan.
Amanda rakasti Leetä yhtä paljon kuin Lee häntä.
Amanda ei ollut mukana huume- tai jengitoiminnassa eikä missään vastaavassa.
Amandalla ei selvästi ollut paljoakaan vihollisia.
Lee kuitenkin nimesi kuulusteluissa henkilön,
jota piti mahdollisena epäiltynä.
Meidät kutsuttiin poliisiasemalle perhetapaamiseen.
Lee katsoi pöydän yli minua sekä Allenia ja sanoi:
"Siskoni saattaa liittyä tähän jotenkin."
- Siskoni vihasi Amandaa. - Miksi siskosi olisi tappanut hänet?
Siskoni käytti tuohon aikaan pahoja huumeita,
joten tein hänestä lastensuojeluilmoituksen.
Siskontyttöni on minulle kaikki kaikessa.
Siskoni ja Lee soittivat lastensuojeluviranomaisille,
ja lapsi otettiin huostaan.
Siskoni soitti joka päivä, joskus jopa parikymmentä kertaa,
ja vaati tietoja tyttärestään.
Siskoni oli vihainen minulle.
Ja Amandalle.
HÄN EI KUNNIOITA MINUA
Leen sisko oli uhkaillut Amandaa.
Siskoni pelko oli merkittävä asia, koska hän ei pelännyt oikein mitään.
Mietin, paniko Leen sisko jonkun miehen asialle,
kun tiesi Leen olevan poissa. Sisko olisi kyllä tiennyt asiasta.
Leen sisko tuotiin asemalle,
ja kokenut rikostutkija kuulusteli häntä.
Mikään todiste ei viitannut siihen, että hän olisi ollut vastuussa -
Amandan hengen riistämisestä.
Poliisi ei vieläkään ole pidättänyt ketään -
kodistaan kuolleena löydetyn Amanda Antonin surmasta.
Amandan perhe julkaisi tämän lausunnon. He rukoilevat yleisöltä tietoja -
saadakseen asialle ansaitsemansa päätöksen.
Mediarummutuksesta huolimatta yleisöltä ei saatu vihjeitä.
Se on kokemukseni perusteella erittäin epätavallista.
7. JOULUKUUTA 2015 KUUSI VIIKKOA AMANDAN KUOLEMAN JÄLKEEN
Ruumiinavausraportin mukaan Amandan kehossa oli merkkejä kannabiksesta.
Kannabiksen kohdalla päihdyttävän määrän laskeminen on kuitenkin vaikeaa.
Kannabiksen löytäminen on lisäksi linjassa sen kanssa,
että Lee kertoi Amandan ehkä käyttäneen sitä migreenin hoitoon.
Kuolinsyy oli tylpän esineen aiheuttama vamma,
mutta itse asiassa Amanda vuoti kuiviin tuon vamman seurauksena.
Aivovammaa ei ollut.
Ainoa Amandasta löytynyt murtuma oli oikeassa silmäkuopassa.
Olin yllättynyt.
Odotin, että hänellä olisi kallonmurtumia ja muita sen suuntaisia vammoja.
Mitään ei löytynyt.
Amandalla oli useita mustelmia.
Kyynärpää, polvet ja lonkat olivat mustelmilla.
Mutta Amandan kuolemaan ei ollut mitään muuta syytä -
kuin valtava verenhukka.
Tässä vaiheessa tutkintaa halusimme labrasta nopeasti tuloksia,
jotka ehkä auttaisivat epäillyn tunnistamisessa.
Mutta kun DNA-tulokset tulivat,
yhtäkään näytettä ei yhdistetty kehenkään muuhun kuin Amandaan.
Ei edes passiivisista pisaroista.
Väkivallan perusteella olin toivonut ja olettanut, että ne olisivat tekijän.
Olin yllättynyt ja järkyttynyt kuullessani, että kaikki DNA oli Amandan.
Mikään ei viitannut kontaktiin toisen ihmisen kanssa.
Amandaa ei siis ollut raiskattu.
EI SIEMENNESTETTÄ
Sen lisäksi -
kodin kellarista kerätyt sormen-, kämmenen- ja jalanjäljet -
kuuluivat kaikki Amandalle.
Emme löytäneet mitään todisteita siitä,
että kellarissa olisi ollut muita kuin Amanda.
Tutkinta kesti 1,5 vuotta, ja koko sen ajan -
olin yhteydessä kokeneisiin käyttäytymistutkijoihin.
Tutkittuaan Amandan tapausta -
ja todisteiden puuttumista -
he toivat esiin näkemyksen, jonka mukaan Amandan kuolema -
ei ollut seurausta jonkun toisen tekemistä vääryyksistä.
Hänen kuolemansa olikin ehkä onnettomuus.
Kävin läpi kaikki tutkinnassa esiin tulleet asiat.
Säästöpossussa ei ollut sormenjälkiä. Sen päällä oleva pöly oli asettunut.
Kukaan ei ollut ottanut sitä käteensä.
Mikään ei viittaa siihen, että säästöpossu olisi poistunut tasolta.
Olisiko Amanda voinut osua siihen kaatuessaan alas portaita?
Palkkasimme biomekaniikkainsinöörin tutkimaan tapausta.
Hänen havaintojensa mukaan,
vaikka tällainen on hyvin harvinaista Amandan ikäiselle naiselle,
Amandan vammojen tyyppi -
oli yhteneväinen portaisiin putoamisista kirjattujen selvitysten kanssa.
Meidän piti harkita mahdollisuutta, että tämä oli vain traaginen onnettomuus.
Ja jos kyseessä oli onnettomuus, selvittää sen kulku.
Uskon kaikkien keräämiemme todisteiden perusteella,
että tämä tasanne on se paikka, josta kaikki alkoi.
Onko mahdollista, että Amanda kompastui koiraan ja putosi portaat alas?
Se on mahdollista.
Tasannetta tutkimalla selvisi,
että Amanda kaatui tämän alueen yli ja osui säästöpossuun,
jolloin se iskeytyi takana olevaan seinään.
Tiedämme tämän, koska kipsilevyssä säästöpossun takana on pieni painauma.
Kukaan ei kuitenkaan voi koskaan sanoa täysin varmasti,
putosiko Amanda portaat alas vai työnsikö joku hänet portaikkoon.
Teoria ei ole aukoton. Jos Amanda putosi portaisiin,
miksi portaiden yläpäässä oleva pyykkikori on paikallaan -
ja miksei säästöpossu pudonnut tasolta, kun hän osui siihen?
Ja miten puhelin oli kaukana parin kolmen metrin päässä paikasta,
jossa hän olisi pudonnut portaisiin?
Joku on mahdollisesti tönäissyt hänet säästöpossua päin.
En usko, että Amandan kuolema oli onnettomuus.
Jokin on pielessä.
Tunnen sydämessäni, että jokin on pielessä.
Jos en olisi nähnyt kellaria ja minulle olisi sanottu,
että hän putosi portaat alas, olisin uskonut.
Mutta koska löysin Amandan kellarista ja näin sen kaiken,
teoria ei vain täsmää.
Kun kuulin, että kyseessä saattoi olla onnettomuus,
mieleeni tuli heti: "Ei ollut. Hänet hakattiin. Ruhjeita oli liikaa."
Olen nähnyt monta onnettomuuspaikkaa, mutten moista verimäärää.
Tässä oli jotain muutakin.
Koira haukkui, ja ruokasalin tuoli oli kaatunut.
En vain…
En vain usko, että tämä oli onnettomuus. Joku työnsi hänet portaikkoon.
Amanda ei kuollut heti.
Kestää jonkin aikaa -
menettää niin paljon verta, että siihen kuolee.
Tiedämme, että Amanda -
liikkui pitkän aikaa kellarissa saatuaan haavan otsaansa.
Välillä hän selvästi seisoi ja käveli.
Se ilmenee veressä olleista jalanjäljistä.
Väliin jää lähes 48 tuntia.
Leen ja Amandan viimeinen puhelu -
sekä sen katkeaminen tapahtuivat lauantaina kello 19,
ja Lee palasi Calgaryyn vasta maanantaina.
Mysteeriä syventää se, etteivät talossa olleet eläimet -
menneet kertaakaan kellariin -
sen 48 tunnin aikana, jona Amanda teki kuolemaa.
Veressä ei näkynyt tassunjälkiä.
Se ei tunnu loogiselta.
Tassunjälkien puuttuminen kellarista kuulostaa aika epätavalliselta.
Jos minä tai Amanda satutimme itsemme tai itkimme,
Ruby tuli aina lohduttamaan meitä.
Itselläni on labradorinnoutaja, ja se seuraa minua joka paikkaan.
Jos Amanda putosi portaat alas ja oli pulassa,
miksei labradorinnoutaja mennyt katsomaan häntä?
Oliko talossa joku, joka esti koiraa menemästä alakertaan?
Tapaukseen liittyy vielä paljon avoimia kysymyksiä.
Tekijöitä, joita en osaa selittää. Täysin järjettömiä seikkoja.
Yhden asian tiedän varmasti.
Amanda seisoi jossain vaiheessa kellariin johtavien portaiden juurilla.
Veriset jalanjäljet todistavat sen.
Hän oli tässä.
Miksei hän lähtenyt nousemaan portaita pitkin?
En vielä tänä päivänäkään ymmärrä sitä täysin,
koska hän olisi pystynyt siihen.
Miksei hän yrittänyt mennä yläkertaan?
Hän oli niin itsepäinen,
että olisi puskenut läpi harmaan kiven päästäkseen portaat ylös.
Miksei hän edes yrittänyt?
Se vaivaa minua.
Tässä on vain kaksi vaihtoehtoa.
Verenhukka heikensi hänen kykyään rationaaliseen ajatteluun.
Tai vamman aiheuttanut henkilö oli yhä talossa.
Uhka oli yhä läsnä,
ja Amanda piti kellaria turvallisempana paikkana kuin yläkertaa.
En tiedä kaikkia vastauksia,
eikä onnettomuusteoria koskaan vastaa kaikkeen tapahtumapaikalta löydettyyn.
Tällaisia tapauksia ei koskaan suljeta täysin,
mutta tutkinta on keskeytetty siihen asti, että jotain uutta selviää.
Välillä mietin, että jos joskus pääsen samaan paikkaan, mihin Amanda meni,
hän on ensimmäinen, johon haluan törmätä.
Kysyn häneltä, mitä ihmettä hänelle tapahtui.
KUOLEMANSYYNTUTKIJAN MUKAAN -
AMANDA ANTONIN KUOLINTAPA ON EDELLEEN SELVITTÄMÄTTÄ.
- Onko hän hereillä? - En tiedä.
- Hengittääkö hän? - Herranen aika.
Hengittääkö hän?
Amandan kuolemasta on kulunut kahdeksan vuotta.
VASTANAINEET
Tällainen muuttaa ihmistä. Etenkin elämänsä rakkauden menettäminen.
Sen, jonka kanssa ajatteli vanhenevansa.
Jos voisin muuttaa mennyttä, olisin jäänyt kotiin.
Sitten hän olisi yhä täällä.
Amanda käy mielessä -
joka päivä.
Sisaruussuhteemme oli vahva, ja hän kehottaa minua jatkamaan.
Hän kertoo, että jotain tapahtui. Hän ei halua minun luovuttavan.
Jos joku tietää yhtään mitään,
rukoilen häntä puhumaan.
Sanomaan jotain.
JOS TIEDÄT JOTAIN AMANDA ANTONIN KUOLEMASTA,
LÄHETÄ VINKKI OSOITTEESSA CALGARYCRIMESTOPPERS.ORG TAI UNSOLVED.COM
Tekstitys: Miia Mattila