911. For hvilken by eller storby?
- Calgary i Alberta. - Ambulanse, politi eller brann?
Herregud, alle.
Fortell meg hva som skjedde.
Jeg vet ikke. Jeg kom hjem
og fant kona mi nede, og det er blod overalt.
- Herregud. - Er du hos henne nå?
Jeg vet ikke.
Er hun våken?
Jeg vet ikke.
Puster hun?
Herregud.
Puster hun?
Vent litt.
Det er så mye blod.
Elskling.
Nei, hun er kald!
Å nei.
Jeg sender hjelp. Jeg sender noen for å hjelpe deg.
Herregud!
VELKOMMEN
ULØSTE MYSTERIER
26. OKTOBER 2015 - MANDAG
- Calgary-politiet. Hva er adressen? - Ambulansen her.
Møt oss for et dødsfall utenfor sykehuset.
Innringer sier pasienten er kald. Ikke våken, puster ikke, blod overalt.
Og hva er navnet?
Etternavn: Antoni.
- Ok. - Fornavn: Amanda.
Calgary-politiet fikk først vite om Amandas død…
ETTERFORSKINGSLEDER
…via en nødsamtale fra ektemannen Lee Antoni.
Lee og Amanda bodde i Castleridge,
som var nordøst i Calgary i Canada.
237, prioritet 2, ambulanse er på stedet
og sier de har et hysterisk vitne.
Mannen varslet visst. Han er veldig panisk.
Det er også en ganske stor hund i hagen, bare så dere vet det.
Mottatt. Takk.
Jeg var distriktsansvarlig, som betyr at jeg var patruljeleder.
Jeg hadde kommandoen over alle betjentene i området.
Det viste seg at det ikke var langt unna,
så jeg var første betjent på åstedet.
CALGARY-POLITIET
Da jeg kom til åstedet,
sto en mann som jeg fikk vite at het Lee ved verandaen.
Da jeg nærmet meg døra, så jeg at Lee skalv.
Han var tydelig opprørt.
Alt jeg fikk ut av ham, var: "Hun er i kjelleren."
Så jeg gikk til trappa.
BEVISOPPTAK
Jeg så ned trappa.
Én ting som skilte seg ut, var en sparegris som var delvis knust.
Den festet seg.
Så begynte jeg å gå ned trappa.
Da jeg kom ned i kjelleren, ble jeg veldig overrasket
av mengden blod på gulvet.
BEVISBILDER
Jeg så Amanda ligge på gulvet.
Jeg sjekket ikke nøye,
men hun så ut til å ha fått en betydelig hodeskade.
Hun så ut til å ha blitt truffet av noe
som forårsaket betydelig skade på høyre del av ansiktet
og skallen der øyet møter hårfestet.
Jeg gikk opp trappa igjen
og møtte forsterkningene for å sjekke huset.
Jeg ba den neste ankomne betjenten
om å bli hos ektemannen.
Jeg visste ikke hva som hadde skjedd eller hva hans rolle var akkurat da.
Dette var det blodigste åstedet jeg hadde sett.
Det var ærlig talt skrekkelig.
Politiet etterforsker fremdeles
et mistenkelig dødsfall i byens nordøstlige del.
Ingen er i varetekt, men politiet avhører mannen
som varslet politiet.
Det er det de fant inne i hjemmet
som gjør at dødsfallet er mistenkelig.
I begynnelsen av en ny etterforsking blir det satt opp et krigsrom,
et operasjonssenter der informasjon vil strømme inn,
og vi går gjennom en prosess
der vi prøver å forstå og tolke åstedet
i et forsøk på å finne ut hva som skjedde med Amanda.
Amanda Antoni var en 31 år gammel kvinne
som ble funnet liggende død mandag 26. oktober 2015.
Da ambulansen og politiet ankom,
oppdaget de at hun var i full rigor mortis
på et kjellergulv inni huset sitt.
Noe som antyder at hun døde en gang på søndag.
BEVISBILDE
Det er ingen tegn på at det var et ran,
eller at dette var motivert av ran, eller at det hadde vært innbrudd,
eller at noen gjenstander var fjernet eller borte fra hjemmet.
En stol ble funnet veltet, og vi fant ut at da Lee gikk inn i huset,
fant han Amandas telefon liggende på gulvet i spisestua.
Telefonen var ødelagt, og skjermen var knust.
Telefonen og den veltede stolen antydet at en kamp hadde funnet sted,
en slags voldelig krangel inni huset.
I Amandas tilfelle skjønner vi at det ikke var en naturlig død.
Vi vet også at ingenting tyder på at det er selvmord.
BEVISBILDE
Det var åpenbart
at noe veldig voldelig hadde skjedd i kjelleren.
Hun og klærne hennes var dekket av blod.
KRIMINALTEKNIKER
Det var blod på veggene.
Hun hadde blåmerker mange steder.
BLODSPRUTANALYTIKER
Det så ut som hun hadde blitt slått.
Det var utvilsomt et drap.
Noe annet som var viktig,
var at det så ut til at et våpen ble etterlatt på åstedet.
En keramisk sparegris på kanten på vei ned trappa.
Framsiden var borte.
Man kunne se mange biter av sparegrisens ødelagte ansikt
strødd nedover trappa.
Biter av keramikken fra sparegrisen
satt fast i pannen til Amanda.
Jeg mente den var et våpen som hadde blitt brukt av en forbryter
til å forårsake skadene.
Den andre delen som plaget meg,
var at hun var delvis påkledd,
og at buksene hadde blitt dratt ned under baken.
Slik hun ble funnet på gulvet,
så det ut til at hun hadde blitt offer for et seksuelt overgrep
og drept i løpet av det overgrepet.
65 KM NORD FOR CALGARY
Jeg var alene hjemme, og Lee ringte.
Han sa bare: "Amanda er død."
Og der begynte det.
AMANDAS MOR
Jeg hadde nettopp kommet hjem da telefonen ringte, og det var mamma.
AMANDAS BROR
Og hun sa: "Lee kom hjem
og fant Amanda livløs ved bunnen av trappa."
Det var all informasjonen jeg hadde.
Lee ringte hysterisk…
AMANDAS BROR
…og sa at Amanda var død.
Jeg trodde ikke det var sant.
Jeg kastet meg inn i bilen
og kjørte dit så for jeg kunne, for jeg visste ikke hva som foregikk.
Det var da de offisielt fortalte oss at noe hadde skjedd,
og at Amanda hadde gått bort.
- Jeg skal vise dere. - Ja.
Se om dere finner noe mistenkelig ved ham.
Vi fant en oppskrift på ham.
Bestemors strudeloppskrift.
Amanda var familiens baby.
Jeg er eldst av de tre barna,
og lillebroren min er halvannet år yngre enn meg.
Og Amanda var 13 år yngre enn meg.
Vi var fosterforeldre,
og hun kom til oss som spedbarn, to måneder gammel.
Hun hadde vakre blå øyne.
Man forelsket seg i dette barnet med en gang.
Hun stjal hjertene våre.
Allen og jeg brukte mye tid på å passe på henne,
underholde henne
og bare være storebrødre.
Hun sovnet på brystet mitt mens vi så på Familien Flint,
og hun var så søt, og hun var jente i stedet for gutt.
Så det var noe nytt for familien vår.
Da hun var 14 måneder, hadde vi adoptert henne inn i familien.
Og fra den dagen var hun en av oss.
Det var spennende å se personligheten hennes
utvikle seg og vokse.
Hun elsket å spille pek og tulle.
Herregud.
Det kaller man hår!
Hun elsket katter, hun elsket hunder.
Hun ville tatt med løsdyr hjem i fleng om hun kunne.
Hun hadde et godt hjerte,
og hun elsket folk.
Hun var rundt tjue da hun dro hjemmefra og møtte Lee.
Det var en felles venn som introduserte Amanda og Lee for hverandre.
Det tok ikke lang tid før de skaffet seg en leilighet sammen,
og så giftet de seg noen år senere.
Heretter velger jeg deg som min kone.
Hun lyste opp når de var sammen.
De hadde det gøy sammen. Mye fnising, mye latter.
Da de møttes, hadde Lee en litt vill side.
Litt mer festing og sånt.
Amanda pratet med meg et par ganger i løpet av forholdet
og var vel litt frustrert.
SELVSTENDIG NÆRINGSDRIVENDE
Da hun døde, hadde hun startet sitt eget firma. Hun vasket hus.
Hun måtte alltid ta seg av regningene og sånt mens Lee var arbeidsledig.
Amanda forsørget Lee.
Lee så ut til å være arbeidsledig ofte.
Han fikk sparken, og Amanda…
Det frustrerte henne at han ikke hadde jobb.
Jeg likte Lee, men det var tider da Amanda ble såret
fordi de kranglet eller noe, og det plaget meg.
Det plaget meg veldig.
- Bare sett deg her. - Ja visst.
Da jeg kom inn på avhørsrommet,
sa han at Amanda var død, og jeg spurte hva som hadde skjedd.
Han sa: "Vi vet ikke ennå, men det virker mistenkelig."
Mitt neste spørsmål var: "Hvor er Lee?"
Vet vi hva som skjer med Lee?
Jeg vet ikke. Jeg har ingenting…
- Det vet jeg ingenting om. - Lurer på hvordan han har det.
En del av meg hintet: "Sørg for at dere prater med ham,
i tilfelle han var innblandet."
Det var lillesøstera mi. Skjønner du?
Hvordan gikk det med Lee og Amanda?
Fikk dere storebrødre dårlige vibber fra Lee?
Ja…
Alt var så uklart den dagen.
Kaller søstera di seg Amanda?
Jeg husker ikke mye fra intervjuet.
Jeg hadde betenkeligheter med Lee.
- Jeg tror han elsker henne. - Ja.
- Men jeg stoler ikke 100 % på ham. - Ok.
Jeg sier ikke at han gjorde det, men…
- Jeg tror han er impulsiv… - Ok.
- Med raseriet sitt, antar jeg. - Ok.
Mannen mistenkes alltid når kona blir funnet død.
Hvis du må på toalettet eller noe,
bare bank på døra, så henter vi deg, ok?
Det var han som fant Amanda død
og var sentral i forsøket på å finne ut hvem som var ansvarlig for hennes død.
- Bank på døra hvis du trenger noe. - Takk.
Veldig tidlig i etterforskingen viste Lee Antoni seg alltid
som en fortvilet, nedtrykt ektemann.
- Hadde du noe med Amandas død å gjøre? - Nei.
I det første avhøret sa Lee at han forlot huset på en fredag.
Han dro til Saskatchewan.
Han skulle besøke sin mor
for å gjøre opp dødsboet til en far som hadde gått bort et år tidligere.
Han kom hjem på en mandag
og fant sin kone død.
Ifølge Lee hadde de i løpet av forholdet
aldri tilbrakt en natt adskilt.
Så om han drar bort denne ene helgen,
hva er sannsynligheten for at dette skjer den ene helgen han reiser bort?
INTERVJUROM - ETTERFORSKINGSTJENESTEN
Er du innblandet i dette, Lee?
Nei, det er jeg ikke.
- Jeg finner det ut om du er det. - Ja, bare sett i gang.
Jeg var hos mamma hele helgen.
Da vi fant ut at han hadde kjørt til Saskatchewan,
ble to etterforskere sendt for å reise langs ruten
og samle inn opptak fra bensinstasjoner han sa han hadde stoppet på.
Og vi samlet inn opptak som helt og holdent bekreftet
at Lee var i Saskatchewan da Amanda døde.
- Vet du hvem som gjorde dette? - Nei. Jeg vil vite hva som skjedde.
Jeg også.
Og jeg garanterer at vi finner det ut til slutt. Ok?
Vi vurderte muligheten
for at Lee kunne ha hyret noen for å drepe Amanda,
men vi fant ingen bevis
som antydet at Lee var i kontakt med noen andre,
eller at en avtale ble inngått
om at da han forlot huset,
skulle noen andre dukke opp og drepe Amanda for ham.
Direktesending fra Westwinds politihovedkvarter.
Politiet sier de ikke har en mistenkt.
Hva skjer med etterforskingen nå?
De har snakket med Lee Antoni. De sier at han samarbeider.
De utelukker faktisk Lee som mistenkt.
Amanda var min bedre halvdel.
Jeg forelsket meg i personligheten hennes.
Hun er en person som går inn i et rom…
AMANDAS EKTEMANN
…og får alle til å smile. Hun gjør alltid alle bekvemme.
Mens de etterforsket, var jeg ikke bekymret.
De gjorde jobben sin.
Og det er alltid ektefellen først. Det skjønner jeg.
Det var greit.
For jeg ville vite hva som skjedde. Jeg vil vite hva som hendte Amanda.
Du og Amanda bor i huset deres…
- Min kone, ja. - Din kone.
En stor del av det vi gjør i begynnelsen i dette tilfellet, er å grave
i Amandas aktivitet før hennes død.
På fredag bestemte du deg for å dra til Saskatchewan.
Amanda og Lee hadde planer om å dra sammen til Saskatchewan.
Men i siste liten ble Amanda hjemme fordi hun følte seg dårlig.
Jeg snakket med henne den morgenen.
Hun hadde egentlig ingen planer.
Hun var dårlig. Hun hadde migrene.
Amanda fikk migrene.
Ikke hele tiden, men de var ganske alvorlige.
Jeg tenkte at hodepinen eller hva hun enn følte
må ha vært ille, siden hun ble hjemme.
Så Amanda visste og sa: "Du må hjelpe moren din. Jeg blir her,
og vi ses på mandag når du kommer hjem."
Så jeg dro på fredag.
Det var siste gang jeg så henne.
FREDAG KL. 11 - LEE DRAR TIL SASKATCHEWAN
Da jeg kom til mamma, snakket jeg med Amanda.
Jeg spurte hvordan det gikk.
Jeg spurte henne om hodepinen. Hun sa: "Den er fortsatt ganske ille."
Lee og Amanda hadde nesten stadig kontakt fra den fredagen han dro.
PRØVER Å BLI KVITT HODEPINEN
Det er mange meldinger frem og tilbake.
Han snakket sist med Amanda rundt kl. 19 på lørdag kveld.
LØRDAG KL. 19.06 - LEE RINGER AMANDA
Hun sa at migrenen begynte å gi seg.
Og plutselig bjeffet Ruby.
Amanda ba henne holde kjeft: "Stille, Ruby."
Ruby hylte.
Hun gikk, og jeg hørte en… lyd.
Plutselig ble samtalen brutt.
LØRDAG KL. 19.06 - LEE RINGER KL. 19.10 - SAMTALEN BRYTES
Jeg sa: "Hallo? Elskling?
Amanda?"
Ikke noe svar.
Så jeg la på og prøvde igjen. Det gikk rett til telefonsvareren.
Så jeg ringte fra mammas hustelefon.
Ikke noe svar. Rett til svareren.
Jeg visste ikke hva jeg skulle tro. Jeg trodde kanskje hun mistet telefonen.
Kanskje telefonen døde.
Kanskje hun skulle lade den.
Hun ringer nok tilbake.
Så jeg ventet litt. Jeg skrev en melding.
DET BLE BRUTT, RING MEG.
Ikke noe svar.
Søndag sto jeg opp og skrev enda en melding.
Jeg fikk ikke noe svar.
Jeg tenker hun er opptatt og ringer meg senere.
For man tenker ikke det verste. Det gjør man aldri.
Særlig ikke om sånt aldri har hendt deg.
Jeg tenkte hun var ute med Darrell eller besøkte mamma.
Familien hennes sto hverandre nær. Så jeg tenkte hun kanskje var hos Darrell.
Jeg var så opptatt med mamma. Vi prøvde å få orden på ting
og skaffe ting så mamma kunne selge ting.
Og jeg var opptatt.
Søndag kveld tenkte jeg: "Jeg skal legge meg i kveld,
våkne i morgen, kjøre hjem og overraske henne."
SØNDAG KL. 10.44 - LEE SENDER MELDING
Mandag reiste jeg rundt kl. 8.30.
Jeg stoppet bare for å fylle bensin.
Ellers fortsatte jeg bare å kjøre.
Jeg vet at døra var låst da jeg kom hjem, for jeg måtte låse den opp.
Jeg gikk inn i huset.
Hun var ikke der.
Jeg slapp hunden ut bakdøra, for hun måtte gjøre fra seg.
Jeg tenkte: "Jeg går opp. Kanskje Amanda tar en blund."
Jeg gikk inn på soverommet. Ingenting. Gikk inn på badet. Ingenting.
"Hvor ellers kan hun være?"
Det eneste stedet jeg ikke hadde sjekket, var kjelleren.
Amanda likte aldri kjelleren noe særlig.
Jeg vet ikke hvorfor. Hun syntes bare den var nifs.
Jeg gikk ned de første fire trinnene og…
…fant Amanda.
Hun lå midt i kjelleren,
dekket av blod.
Jeg kan ikke beskrive hva jeg følte.
Jeg ropte: "Amanda!" Hun svarte ikke. Jeg snudde meg og begynte å skjelve.
Jeg mistet nesten telefonen.
Og jeg ringte 911.
De spurte: "Vet du om hun lever?"
Jeg sa: "Nei."
Hun sa: "Kan du gå ned igjen og sjekke?"
Jeg ville ikke gå ned igjen.
Jeg ville ikke…
Det var det tøffeste, og jeg visste ikke hvordan.
Mens jeg snakket, skrek jeg.
Og da jeg tok på henne, var hun kald.
27. OKTOBER 2015 ÉN DAG ETTER AT AMANDA BLE FUNNET
Rettmedisineren utfører nå en obduksjon.
Jeg kan forsikre alle om at vi vier nok ressurser
til å sikre at vi foretar en utførlig og grundig etterforsking
for å finne den ansvarlige og stille dem for retten.
Basert på fakta og bevis i denne saken
mente vi at overfallet på Amanda
trolig fant sted rundt kl. 19 lørdag kveld.
Det er siste gang vi vet at hun var i live,
for det var ingen aktivitet på telefonen hennes etter det.
Vi var bekymret for at en voldelig forbryter
var på frifot i nordøstlige Calgary.
Så vi måtte stole på at kriminalteknikerne våre
hjalp oss å identifisere noen ved hjelp av bevis fra åstedet,
inkludert fingeravtrykk, fotavtrykk og DNA.
BEVISOPPTAK
Jeg var førstebetjent i enheten
og var også blodsprutanalytiker.
Det er et av de verste åstedene jeg har vært på,
og jeg har aldri sett et med så mange ulike mønstre og flekker.
Her kommer trappa ned.
Dette var kjelleren.
Dette er stedet i kjelleren der Amanda var.
Man kunne se omrisset i blodet da hun ble fjernet herfra.
Jeg var hovedteknikeren,
ansvarlig for å bearbeide åstedet og samle inn alle bevis.
Noe av det jeg gjorde, var å sjekke dører for fingeravtrykk
som kan hjelpe oss å fastslå
hvem som kan ha vært i huset med Amanda.
Jeg fant ingen fingeravtrykk.
I blodet fant vi omtrent 12 avtrykk.
De fleste så ut til å være fra en fot heller enn en hånd.
Noe av det som var veldig forvirrende, var at det var to fotavtrykk
som vendte oppover.
De var i dette området.
Tærne berørte praktisk talt bunnen av trappa,
men de fortsatte ikke opp trappa.
Man kunne også se to tøfler ved bunnen av trappa.
Amanda må ha gått i dem.
Jeg antar at hun hadde dem på seg da dette skjedde.
Det mest forvirrende for meg var at jeg ikke fant noen skoavtrykk.
Og de eneste avtrykkene vi fant,
var barfotavtrykk.
Men i dette området var det sveipemerker,
frem og tilbake, frem og tilbake i blodet.
Jeg tenkte: "Ok, noen dekker over fottøyet
for å komme seg uoppdaget vekk."
Hun hadde ingen tydelige forsvarssår.
Men Amanda hadde mange blåmerker.
Ofte i voldelige forbrytelser
ender forbryteren også opp med en slags blødende skade.
Og når de forlater åstedet eller går rundt,
drypper det oftest blod.
I rute nummer sju har vi fine, mørkebrune blodflekker.
Når man finner et sånt dryppmønster,
tenker jeg straks: "Kanskje det er forbryteren
som har blødd i dette området."
Blodprøver blir tatt og sendt til laboratoriet for en DNA-analyse.
BER OM ANALYSE AV PRØVER
Mens vi ventet spent på å få resultatene,
måtte vi konsentrere oss om å lete etter andre spor
som kunne hjelpe oss å finne en forbryter.
BEVISOPPTAK
Det var ingen tegn til innbrudd.
Så hvem gjerningsmannen enn var,
fikk han enten tilgang med nøkkel
eller gikk inn i huset gjennom ei ulåst bakdør.
Bakdøra plager meg hver dag.
Jeg klarer ikke slutte å tenke på den,
om den var låst eller ulåst,
for jeg tok bare automatisk tak i håndtaket,
åpnet døra og slapp hunden ut.
Syttitre-fem, kode seks…
Etterforskerne gransket inni og rundt Amanda og Lees hjem.
Castleridge har verre kriminalstatistikk
enn de fleste andre lokalsamfunn i Calgary.
Dette er ikke et bra nabolag.
Det var stadig kriminalitet. Innbrudd, skyteepisoder.
NABO
Stadige fysiske angrep og overfall.
Det var alltid politibiler der.
Dette smuget bekymret Amanda seg for i 2015.
Både Amanda og Lee varslet
om at folk hadde kommet inn i hagen deres
og stjålet flasker og bokser herfra.
Noen ganger var bakgjerdet åpent.
Porten altså.
Noen ganger kunne man se fotspor i snøen.
Gjennom denne bakporten kommer vi til Lee og Amandas bakdør.
Og dette er døra som Lee ikke er sikker på
om han låste opp da han kom hjem.
Det var mange gjennomreisende i nabolaget.
Er de så frekke at de kommer inn i hagen og gjør sånt,
hva mer er de i stand til å gjøre?
Og hun var litt bekymret for det.
Vi måtte selvsagt vurdere alle muligheter,
inkludert en forfølger.
Noen som forfulgte henne hjem en gang
og benyttet muligheten mens Lee var hjemmefra
til å slå til.
Vi fikk vite av en nabo
at mellom kl. 18.30 og 19.00 på lørdagskvelden,
samtidig som Lee sier han hørte hunden hyle
og samtalen ble brutt,
hadde Amanda og Lees hund bjeffet.
Skremmende bjeffing. "Kom deg vekk"-bjeffing.
Man hørte det fra tid til annen…
NABOER
…men ikke så man lurer på hva som foregår.
- Bortsett fra den kvelden. - Så hørte vi et rop fra Amandas hus.
Og så sa naboen til høyre for oss
at de hadde sett noen løpe gjennom hagen vår.
Det var veldig foruroligende.
Noe må ha fått Ruby til å bjeffe.
Hun var ikke den typen hund.
Så Ruby ville bjeffet om noen kom inn.
Og hvis noen konfronterte Amanda,
ville Amanda ha kjempet.
Hun var ei liten jente, men hun kunne holde stand.
ETTERFORSKINGSTJENESTEN I CALGARY
Ok, Linda, jeg har…
Mens vi gravde, snakket vi med familiemedlemmer og venner,
og vi gikk gjennom telefoner, elektronikk,
kalendere, dagbøker, den typen ting.
Noe vi lurte på,
var om Amanda kunne ha vært involvert i en affære som gikk galt.
Var det mulig at hun ventet at noen skulle komme dit
mens Lee var borte?
Da han kom hjem og fant Amanda død,
så Lee at hun så ut til å ha på seg finere undertøy
enn det vanlige undertøyet hun pleide å bruke i hverdagen.
Så det var absolutt noe som ble vurdert.
Men vi avviste raskt denne teorien,
for vi fant ingenting
som tydet på at hun hadde et forhold
til en annen intim partner utenfor ekteskapet.
Lee og Amanda kranglet som de fleste,
men jeg tviler ikke på at de elsket hverandre hele tiden.
Amanda elsket ham like høyt som han elsket henne.
Hun drev ikke med narkotika eller gjengvirksomhet,
eller noe sånt.
Det var tydelig at Amanda ikke hadde mange fiender.
Men under Lees avhør
identifiserte han noen han mente kunne være en mistenkt.
Vi ble kalt tilbake til politistasjonen for et familiemøte.
Lee satt der med oss, så over bordet på Allen og meg og sa:
"Jeg tror søstera mi var innblandet."
Søstera mi hatet kona mi.
Hvorfor skulle søstera di drepe kona di?
Søstera mi tok harde stoffer på den tiden.
Så jeg varslet barnevernet om henne.
For jeg bryr meg bare om niesa mi.
Det var søstera mi og Lee som ringte barnevernet
og fikk barnet tatt fra henne.
Søstera mi ringte opptil 20 ganger daglig:
"Hvor faen er dattera mi?"
AMANDAS DAGBOK
Søstera mi var sint på meg.
Og sint på Amanda.
HUN HAR ALDRI RESPEKTERT MEG
Lees søster hadde truet Amanda.
Og det sier litt at søstera mi var redd,
for det var lite som skremte henne.
Så jeg tenkte: "Fikk Lees søster en fyr til å komme bort
i viten om at Lee var borte?" For søstera ville visst at han var borte.
Lees søster ble hentet til politibygget vårt
og avhørt av en erfaren etterforsker.
Men det er ingen bevis som tyder på at hun var ansvarlig
for å ha tatt Amandas liv.
Politiet har ennå ingen mistenkte i varetekt
etter at Amanda Antoni ble funnet drept i hjemmet sitt.
Familien kom med denne uttalelsen.
De ber folk om all mulig informasjon
og sier at familien trenger og fortjener forsoning.
Til tross for mye omtale i mediene
kom det ingen tips fra offentligheten,
noe som etter min erfaring er høyst uvanlig.
7. DESEMBER 2015
SEKS UKER ETTER AMANDAS DØD
Da obduksjonsresultatene kom,
viste toksikologien tegn på kannabis i systemet hennes,
men å kvantifisere mengden,
si om det var berusende eller ikke, er vanskelig å gjøre.
Og at hun hadde kannabis i systemet stemmer overens
med at Lee sa hun kan ha brukt det mot migrene.
STUMP VOLD
Dødsårsaken var stump vold,
men som resultat av den skaden blødde hun faktisk i hjel.
Det var ingen skader på hjernen.
Ingen brukne bein bortsett fra høyre øyehule.
Det overrasket meg.
Jeg trodde man ville se kraniebrudd
og sånt noe.
Det var ikke noe sånt.
Amandas kropp var forslått på flere steder.
Hun hadde blåmerker på albuer og knær.
Hun hadde blåmerker på hoftene.
Men det var ingen grunn til at Amanda skulle ha dødd,
annet enn at hun hadde mistet så mye blod.
På dette tidspunktet i etterforskingen
var vi spente på å få resultatene fra laben
som jeg håpet ville identifisere en mistenkt.
Men da DNA-resultatene kom,
var det ikke en eneste prøve som kunne tilskrives noen andre enn Amanda,
inkludert de passive dryppflekkene.
Jeg forventet at det var gjerningsmannen, for det var et så voldelig åsted.
Jeg ble overrasket og sjokkert over at alt sammen var Amandas DNA.
De fant ingen bevis for at hun hadde hatt kontakt med noen andre,
som betyr at Amanda ikke ble seksuelt misbrukt.
INGEN SÆD FUNNET
Utover det
kunne fingeravtrykk, håndavtrykk og fotavtrykk funnet i kjelleren
alle tilskrives Amanda.
Det var ingen bevis
på at noen andre enn Amanda hadde vært i kjelleren.
I løpet av det halvannet året vi etterforsket…
…var jeg i kontakt med en erfaren gruppe atferdsvitenskapelige etterforskere.
Og da de undersøkte Amandas sak
og mangelen på bevis i hjemmet,
antydet de faktisk at Amandas død
ikke var et resultat av en annens ugjerning.
At hennes død kan ha vært en ulykke.
Jeg går gjennom hele etterforskingen igjen.
Det var ingen fingeravtrykk på grisen. Støvet hadde lagt seg på toppen.
Det så ikke ut som den hadde blitt plukket opp.
Ingenting tyder på at sparegrisen forlot hylla.
Kan hun ha truffet den under et fall ned trappa?
Er det mulig?
Så vi hyret en biomekanikkingeniør for å også ta en titt på saken.
De fant ut
at selv om det er sjeldent for en kvinne i Antonis alder,
var den typen skader Amanda fikk
i samsvar med litteraturen for ulykkesfall i trapper.
Så vi måtte se på muligheten for at dette bare var en tragisk ulykke.
Og om det var en ulykke, hvordan det skjedde.
Jeg tror, basert på alle bevisene vi har samlet,
at denne åpningen er utgangspunktet for det som hendte Amanda.
Er det mulig at Amanda snublet over hunden og falt ned trappa?
Det er mulig.
Det vi vet etter å ha undersøkt denne åpningen,
er at et sammenstøt fant sted
der Amanda kom gjennom her, traff grisen,
og grisen ble drevet inn i veggen.
Vi vet det, for bak sparegrisen
var det et lite hull i gipsveggen.
Men det ingen kan vite med 100 % sikkerhet,
er hvorvidt hun falt ned trappa
eller ble dyttet ned trappa av noen.
Det som motsier ulykkesteorien er at om hun falt ned,
hvorfor er kurven med klesvask uberørt?
Og hvorfor ble ikke grisen skjøvet ned fra kanten idet hun falt?
Og hvordan kan telefonen ha ligget to, tre meter unna,
langt unna der hun ville ha falt ned trappa.
Det var mulig at hun ble dyttet mot sparegrisen
av gjerningsmannen vår.
Jeg tror ikke Amandas død var en ulykke.
Det er noe som ikke stemmer.
Jeg føler bare at det er noe som ikke stemmer.
Hadde jeg ikke sett det jeg så
og de sa at hun falt ned trappa,
ville jeg ha trodd dem.
Men fordi jeg fant Amanda i kjelleren og så det jeg så,
fikk jeg det ikke til å stemme.
BEVISOPPTAK
Da jeg hørte at de trodde det kunne ha vært en ulykke,
sa magefølelsen: "Aldri. Hun ble slått.
Hun hadde altfor mange blåmerker."
Jeg har vært på mange ulykkessteder. Det var aldri så mye blod.
Det var noe mer.
Hunden bjeffet, en stol lå veltet i rommet.
Jeg tror bare ikke at det var et uhell.
Noen dyttet henne ned trappa.
Amanda døde ikke med en gang.
Det tok en del tid
å miste den mengden med blod
som til var grunnen til at hun døde.
Vi vet at Amanda, etter å ha fått sårskader i pannen,
beveget seg rundt veldig lenge.
Det er tydelig at hun til tider sto og gikk,
og det ser man helt klart av avtrykkene
som ble funnet i selve blodet.
Det gikk nesten 48 timer fra da Lee snakket med Amanda
og samtalen ble brutt kl. 19 på lørdagskvelden,
til han kom tilbake til Calgary på mandag.
En del av gåten er at dyrene som bodde i huset
aldri gikk ned i kjelleren
i løpet av de 48 timene som Amanda lå døende der.
Vi så ingen poteavtrykk i blodet,
noe som ikke virket logisk.
Å ikke finne poteavtrykk i kjelleren
høres ganske uvanlig ut,
for om Amanda eller jeg skadet oss eller gråt,
kom Ruby bort for å trøste oss.
Jeg har en labrador selv,
og hvor enn jeg går i huset, går hunden.
Hvis Amanda falt og var i nød,
hvorfor går ikke en svart labrador ned og ser hvordan det går med henne?
Var det noen i huset som hindret hunden i å gå ned?
Det er fortsatt mange ubesvarte spørsmål i denne saken.
Ting jeg ikke kan forklare.
Ting som ikke gir mening i det hele tatt.
Én ting vet jeg sikkert.
Det var et tidspunkt i kjelleren
der Amanda sto ved foten av trappa,
på grunn av de blodige fotsporene på gulvet.
Hun sto akkurat her.
Hvorfor gikk hun ikke opp trappa igjen?
Den dag i dag forstår jeg det fortsatt ikke,
for hun var i stand til det.
Hvorfor i huleste prøvde hun ikke å komme opp?
Så sta som hun var,
ville hun ha kommet seg opp den trappa.
Samme hva.
Så hvorfor prøvde hun ikke engang?
Det plager meg.
Kun to ting kan ha skjedd.
Det ene er at blodmangelen
kan ha svekket hennes evne til å tenke rasjonelt.
Det andre er at den som forårsaket skaden fortsatt var der.
Trusselen var der, og hun følte seg tryggere i kjelleren
enn om hun gikk opp trappa for å møte trusselen.
Jeg har ikke alle svarene,
og til syvende og sist forklarer ikke ulykkesteorien alt på åstedet.
En sak som Amandas avsluttes aldri,
men saken er nå inaktiv frem til ny informasjon mottas.
Noen ganger tenker jeg at om jeg havner der Amanda er nå,
er hun en av de første jeg vil treffe.
For da spør jeg: "Hva skjedde med deg?"
IFØLGE RETTSMEDISINERENS KONTOR
ER MÅTEN AMANDA ANTONI DØDE PÅ FORTSATT UKLAR.
Er hun våken?
Jeg vet ikke.
Puster hun?
Herregud.
Puster hun?
Det er åtte år siden Amanda døde.
NYGIFT
Det forandrer en person, særlig å miste sitt livs kjærlighet.
En du alltid trodde du kunne bli gammel med.
Om jeg kunne endre fortiden, ville jeg ha blitt hjemme.
For da ville hun fortsatt vært her.
Jeg tenker på Amanda…
…hver dag.
Vi hadde et sånt søskenbånd, og hun ber meg om å ikke gi opp.
Hun forteller meg at noe skjedde. Hun vil ikke at jeg skal gi opp.
Så hvis noen der ute vet noe,
ber jeg dem om å stå frem.
Si noe.
HAR DU INFORMASJON OM AMANDA ANTONIS DØD,
SEND VARSEL PÅ CALGARYCRIMESTOPPERS.ORG ELLER GÅ TIL UNSOLVED.COM
Tekst: Kristján J. K. Steinarsson