To je ale macek.
-Vypadá to skvěle. -Děkuji.
Krásnou dovolenou, lásko.
Mandžuský dřevný olej.
Helen mi ho přivezla z Osla. Odkud to máš?
Je ho dost na celý stůl i na prádelník.
Zajímalo by mě, co je tohle.
-Lásko, tys to sehnal. Děkuji. -Je toho dost na celý pokoj pro hosty.
Jsem tak ráda, že trávíme dovolenou doma.
-Hned se do toho dám. -Hej, kampak jdeš?
-Já tam zajdu. -Prosím.
Já jen...
-Možná bys tam měl zajít ty. -Už jdu.
To ne.
Jane.
Je řada na tobě, lásko.
-Hodně štěstí, lásko. -Díky.
Ahoj, Barbaro. Jsem ráda, že jsem tě zastihla. Prý jste na dovolené.
Přesně tak. Kompletní dovolená.
-Lásko, dnes nabízím 260 000 dolarů. -Ne, Jane.
-Je 6.45 ráno. -Ta nabídka je skutečná.
Od muže z New Yorku, který viděl jen fotku.
Jane, neposílej lidem fotky našeho domu.
Chce sem přivézt ženu a rodinu za klidem a tichem.
Přesně to si přejeme i my.
Barbaro, ten dům je pro vás dva moc velký. Má tu být pár s rodinou.
Ach, melounku, tak jsem to nemyslela. Jen že ten dům je moc veliký.
-Uvidíme se za pár týdnů, ano? -Dobře.
-Tak jo. Opatruj se. -Popřemýšlejte o tom.
-Řekla jsem Barbaře o té nabídce... -Ne, Jane.
Adame.
Barbaro, pojď se mnou do obchodu.
-Pro co? -Potřebuji nový štětec na ten dřevný olej.
-A taky chci koupit díl na model. -Tak tam jen zaběhni, jo?
Dva týdny doma. Dokonalá dovolená.
Jane tvrdí, že bychom měli dům prodat někomu s rodinou.
Myslím, že Jane do toho nic není.
Navíc bychom to mohli teď o dovolené opět zkusit.
Skutečně? Co tím myslíš?
-Jak se vede, Ernie? -Ahoj, jak to jde?
Dobré ráno, Adame.
-Potřebuješ před dovolenou zastřihnout. -Ne, díky, Bille.
-Jak pokračuje ten model? -Skvěle.
Víš, říkals, že Bozman ty základy postavil v roce 1835, ale jeho vnuk...
Vlasy měl až na ramena.
Povídá mi: "Chci to jen trochu zastřihnout."
-Popadl jsem nůžky tak rychle... -Tak zatím, co, Bille?
MAITLANDOVO ŽELEZÁŘSTVÍ
Jasně.
BRZY SE VRAŤTE
-Bude to skvělé. -Určitě bys raději nejela na Jamajku?
-Ani za nic. Domovu se nic nevyrovná. -Pozor na toho...
Dokonalý začátek dovolené.
Bude ti líp, až se osušíš, lásko.
Ten oheň nehořel, když jsme odešli.
-Co ruka? -Nevím. Mám ji zmrzlou.
Udělám kávu a přinesu dřevo na oheň.
Možná bychom měli na vše jít velmi pomalu.
Pamatuješ, jak jsme se sem nahoru dostali?
Půjdu zpátky k mostu a projdu znovu naše kroky.
-Zachránilas můj... -Dvě hodiny.
-Barbaro, tomu neuvěříš... Cože? -Tak dlouho jsi byl pryč.
-Co se děje? -Musím ti něco ukázat.
Hele.
Tady.
A tam.
PŘÍRUČKA PRO NEDÁVNO ZESNULÉ
-"Příručka pro nedávno onemocnělé." -Zesnulé.
"Zesnulé."
Nevím, kde se to tu vzalo. Podívej se na vydavatele.
"Vydavatelství pro nedávno zesnulé."
Víš co? Myslím, že jsme tu nehodu nepřežili.
Nesnáším to.
Prostě... Řekni mi jen to podstatné.
Ta kniha není tak seřazená. Co chceš vědět?
Proč ses vytratil, když jsi sešel z verandy?
Jsme v polovině cesty do nebe nebo do pekla?
Jak dlouho to potrvá?
Nevidím tu nic o nebi ani o peklu.
Ta kniha je napsaná jako příručka ke stereu. Poslechni si tohle:
"Zeměpisné a dočasné parametry.
Funkční parametry se liší od projevu k projevu."
To chvíli potrvá, lásko.
BETELGEUSE BIO-VYMÍTAČ!
Zatracení píseční červy. Třináct procent, co?
No, měl bych si najít práci. Podíváme se. Obchodní stránky.
ÚMRTNÍ OZNÁMENÍ
Copak to tu máme? Maitlandovi, co?
Roztomilý páreček. Působí mile i hloupě.
Kdybych tak odtud viděl líp na hřbitov.
Nevím, které je pro nás to nejlepší místo.
Ponorková nemoc, lásko?
Nic nemohu pořádně uklidit.
Vysavač je v garáži, a my nemůžeme z domu.
Proč nám nic neřeknou? Kde jsou ostatní mrtví lidé?
Proč jsme tu jen ty a já?
Možná jsme v nebi.
V nebi by nebylo vše zaprášené.
To je Jane.
-Co tady dělá? -Nevím. Hej, Jane, tady, nahoře. Jane.
Ona tě nevidí, že?
V knize stojí, pravidlo číslo dvě: "Živí zpravidla mrtvé vidět nemohou."
-Nemohou, nebo nejsou schopni? -Stojí tu "nemohou".
Bože, ta kniha je hloupá. Ničemu z toho nerozumím.
Barb, lásko...
jsme mrtví.
Myslím, že už moc starostí nemáme.
PRODÁNO
K PRODEJI U REALITNÍ KANCELÁŘE JANE BUTTERFIELDOVÉ
To je skvělé. Přesně, co doktor naordinoval.
Promiňte, paní.
Delie Deetzová, vítejte doma.
Charlesi.
Je v pořádku, žádné škody. Podívej? V pohodě. Dobré, pevné vesnické řemeslo.
Podívej se do kuchyně. Konečně budeš moct pořádně vařit.
Pojď si to tu prohlédnout.
Trochu benzínu. Opalovací lampa. Žádný problém.
Promiňte. Tady to je.
Budeme muset vyrvat veškeré potrubí.
Ale jinak je dokonalý. Prostě dokonalý.
-Co myslíš, lásko? -Delii se tu nelíbí.
Já bych tu přežila.
Pozor. To je moje socha.
Tím nemyslím, že jsem ji koupila. Myslím tím, že jsem ji vyrobila. Moje socha.
Dejte ji na stůl.
Deset minut. Už teď se cítím v pohodě.
Je dokonalý.
-Pomoc. -To je Otho.
Otho, proč nejdeš hlavním vchodem?
Nosí to smůlu.
Otho, odešels kvůli mně z města. Jsem tak šťastná.
Jistěže jsi.
-Delie, něco si ujasníme. -Máš opravdu. Ano.
Jsme tu, abychom si užili venkovského duchu, a ne to tu zlikvidovali.
Charlesi, máš štěstí, že mlaďoši kupují byty,
takže si budeš moct dovolit, co s tím tady budu muset udělat.
Otho, přijel jsem sem odpočívat a vystřihovat kupóny, a myslím to zatraceně vážně.
Tak to v klidu dělej a nechej mě s Othem uvažovat.
Je zbytek domu tak hrozný jako tohle?
Je to trest nebo tak?
Co budeme dělat?
Nejsme zcela bezmocní, Barbaro.
Pročítal jsem tu knihu a na naši situaci je tam návod.
Duchové.
Delie,
dejme se do toho.
Máme tady potenciální negativní zábavu.
Není žádný přirozený průtok.
Taky jsem si toho všimla. Je to jako obrovská mravenčí farma.
-Co? -Mám pocit, že jsem něco viděl.
LILA
Čteš mi myšlenky.
-Jo? -Jen pár klientů mi čte myšlenky.
Nejsou na to připravení.
Panebože.
Musíme se modlit, aby ostatní šatníky byly větší než tento.
Hele.
Ozzie a Harriet.
-Co se těm lidem stalo? -Umřeli.
Podívej, venkovní záchod uvnitř.
Otho.
-Viridian. -Viridian. Proč mi to něco říká?
Modrozelená.
Hydratovaný oxid chromitý.
Vzpomeň si, jsem vyučený chemik. Analyzoval jsem vlasy.
-Cože? -Krátce.
Spas mě před L.L. Beanem.
Vím, o co vám dvěma jde, a já to nedopustím.
Lásko, tohle nefunguje.
Charlesi, já nepřestanu žít uměním jen proto, že potřebuješ odpočívat.
Jsem tady s tebou. Budu tady v té díře s tebou žít.
Ale musím se vyjádřit. Pokud mi nedovolíš ten dům vykuchat
a přizpůsobit mi ho, tak se tu zblázním a tebe přiberu s sebou!
Jo. Možná by ten dům trochu změn snesl.
Ale co kdybys nechala tuto místnost být, co?
Dobře.
Já ji dostanu.
Tak co?
Až překryješ tapety a shodíš pár zdí, možná se tu bude dát žít.
-Co je ve třetím patře? -Půda.
Zapomněl jsem zamknout dveře na půdu.
-Cítilas něco? -Kdy?
-Ty nemáš klíče? -Možná je má Charles.
Mám pocit, že za těmi dveřmi je něco velmi zajímavého.
Jo, duchové lidí, kteří tu zemřeli a chtějí nás odtud vystrnadit.
Tak jim uděláme laskavost.
PRAKTICKÝ MAJITEL DOMU
Bože, bylo to tak tak.
Nemohu se na to dívat.
K čemu je dobré být duchem, když nemůžeš děsit lidi?
-Lásko. -Ne, já se s tím nevyrovnám.
-Barbaro, nevíš, co tam venku je. -Je mi to jedno.
Barbaro!
Adame.
-Adame? -Barbaro.
Adame.
-Adame. Pomoz mi. Pomoz, já žloutnu. -Barbaro.
Adame.
Ach, Adame.
Jsme uvězněni v tomto domě i s těmi lidmi.
Nemohu uvěřit, že jíme kantonské. To tady nemají sečuánské?
Plánuji utrpět mrtvici z množství glutamátu, které v tom jídle je.
Je to naše první jídlo.
Co kdybychom se všichni snažili a užili si ho?
Nezlob mámu, melounku.
Jakmile se zabydlíme, tak ti ve sklepě zařídíme temnou komoru, ano?
Můj celý život je temná komora.
Jedna velká temná komora.
Takže ses trápila v New Yorku a teď budeš mrzutá i na venkově.
Aspoň něčí život není rozbourán.
Já jsem tady naprosto spokojený. Lidi v New Yorku neví,
o co přichází.
Mohli bychom se stát newyorským uměleckým letním centrem.
Začnu sochařit. Skutečně šťastná jsem, jen když sochařím.
To je skvělý nápad. Zabere to spoustu času.
Nejprve dům. S Othem máme pár skvělých plánů.
Myslím, že bychom ho měli nechat tak, jak je.
Dobrý nápad.
Brzy dorazí náklaďák s nábytkem. Musíme rozhodnout, co půjde kam.
Vše půjde ke všemu ostatnímu na půdu.
Zvedněte to. No tak.
Opatrně.
Víte, když mi řeknete, co děláte, řeknu vám, proč vás manžel vyhodí.
-Není tam obsah nebo tak něco? -Ne, nic.
Dobře.
Co je to.
Ne, ne, promiňte. To tam nepatří.
Víte, kam to patří? Řekl vám někdo, kam...?
Proč jsou tu jen tři sochy? Byly čtyři.
Kde je čtvrtá socha? Ne!
Ne, co to děláte?
Promiňte. Dejte to dolů.
"Betelgeuse, bio-vymítač. Vadí vám živí?
Je smrt problémem, a ne řešením? Nespokojeni?
Máte problém s vyrovnáním se se skutečností? Volejte Betelgeuse."
-Dej to dolů. -Betelgeu... Betel...
To je vše? Není tam číslo ani návod?
Nic. Bio-vymítač. To nechápu.
-Můžete to položit na zem? -Až dozadu.
Proč je to pořád ještě nahoře?
Co kdybyste si na půl hodiny odpočinuli, chlapi, co?
Ježíši Kriste.
Co to děláte? Dejte to dolů.
Co tam k čertu děláš?
-Poslouchejte mě. Ne! -Ježíši.
Proč mi to děláte? Je to mé umělecké dílo a je nebezpečné.
Myslíte, že chci takto umřít?
-Ne, ne. -Ahoj. Jak se daří?
Ta holka nás viděla.
-Lásko, nikdo nás nemůže vidět. -Ale ona nás viděla.
-Co se stalo předchozím majitelům? -Utopili se.
Ano, byli jako rodina. Byla jsem z toho zničená.
-Tady máš. -To je klíč na půdu?
To je univerzální klíč. Tím otevřete všechny dveře v domě. Dej ho tátovi.
A můžeš se zmínit i o tom, že jsem celý dům dekorovala sama.
V případě, že by chtěl poradit, ať se klidně staví.
Neboj. Zamkl jsem.
Máte problémy s živými? Vadí vám, že někdo ruší váš domov?
Chcete se těch otravných žijících bytostí zbavit?
Zastavte se u mě, lidi. Jsem přední posmrtný bio-vymítač.
Ano, lidičky. Pojďte sem a řeknu vám, že udělám cokoli.
Fakt je vyděsím. Jde o to, lidi, že udělám cokoli, abych si zasloužil vaši důvěru.
Když bude potřeba, tak posednu sám sebe.
Hele, jsem posedlý démony.
Mám je všude v sobě. Přijďte sem a přesvědčte se.
A když si pospíšíte, tak s každým vymítáním obdržíte jedno posednutí démonem zdarma.
Tomu se nedá odolat, co?
A přiveďte i své malé.
Mám tu spoustu hadů a ještěrů, se kterými si mohou hrát. Bez problémů.
Takže, řekněte to jednou, řekněte to dvakrát a do třetice všeho dobrého. A pamatujte:
Sním vše, co mi předložíte Pohltím vše, co budete chtít, abych pohltil
Tak přijďte sem A já... požvýkám i psa
BETELGEUSE BETELGEUSE BETELGEUSE Volejte hned!
Potřebujeme pomoc. Dnes ráno jsem v té knize četl něco o naléhavých situacích.
Tak, tady to je. "V naléhavých situacích nakreslete dveře."
"Nakreslete dveře?" Nevím, proč se k té hloupé knize vůbec vracíme.
Hej, možná bychom měli zkusit toho "Beetle" chlápka.
Nemyslíš si, že to bude fungovat, že?
"Třikrát zaklepejte."
PTÁCI AMERIKY
Ptáčci.
Rozumím.
Tati.
-Nevidíš, že tady odpočívám? -Chci ti říct, co jsem viděla.
Proč sem chodím, když mi nedovolíte v klidu odpočívat?
Melounku, lásko...
běž pomoct mamince.
Ty možná ve strašidelném domě odpočívat můžeš, ale já ne.
Hezký dům. Špatná střecha. Dobré parkování.
-Adame? -Tudy, lásko.
Nemáte domluvenou schůzku, že?
Nevěděli jsme, jak to udělat.
-Schůzku k čemu? -Co chcete?
-Potřebujeme pomoc. -Tak brzy?
Brka jste natáhli před dvěma měsíci a už chcete pomoc.
Co to s tím má co společného?
Vyplýtváte všechny své kupóny na pomoc: D-90.
Na Zemi, tedy v tom domě, strávíte 125 let,
během kterých máte nárok jen na tři přestávky D-90 první třídy s Juno.
Asi jste si manuál nepřečetli celý.
Když nemáte domluvenou schůzku, musíte čekat.
-Schůzku s kým? -S Juno, vaší pracovnicí.
Číslo 54 000 601. Ferndock.
-Dáte si cigaretu? -Ne, děkuji.
Snažím se to omezit.
Adame, tohle se děje po smrti?
Tohle se děje po vaší smrti.
Tohle se stane, když umře on. A to se stane, když umřou oni.
Je to velmi osobní. A něco vám řeknu.
Kdybych věděla, co vím teď, tak bych se své malé nehodě vyhnula.
Maitland. Stůl pro dva.
Vemte si příručku a běžte do šestých dveří.
My jsme zapomněli svou příručku.
No tak.
Všichni nově přijíždějící se dostavte do čekárny č. 8.
Let 409 přistává u brány č. 3.
Jak vypadám? To tady nejsou žádná zrcadla.
-Dobře. Vypadáte dobře. -Jo?
-Dobře. -Díky. Cítil jsem se poněkud plochý.
Mohla by Petersonovic skupina jít do dveří č. 9?
Petersonovi, prosím, hlaste se ve dveřích č. 9.
Všichni nově přijíždějící se hlaste v čekárně č. 8.
Jedno sto a 25 let. Tomu nemohu uvěřit.
Nemohu uvěřit, že nám to neřekli.
Adame, co je to?
To je místnost ztracených duší.
Místnost pro duchy, kteří byli vymeteni.
Chudáci zatracenci.
Pro mrtvé je to smrt.
Je to všechno v příručce.
Pokračujte dál.
Pět.
Tohle jsou šesté dveře.
No páni, je to tu čím dál tím divnější.
Barbaro.
My jsme doma.
Podívej se na to. Všechno je tu jiné.
Všechen náš nábytek je pryč.
Jak dlouho jsme tam asi tak čekali?
Tři měsíce?
Málem jsem to s vámi vzdala. Už jsem chtěla odejít.
Mám i jiné klienty.
-Jste Juno, naše pracovnice? -Ano.
Hodnotím jednotlivé případy a rozhodnu,
jestli je pomoc nutná, zasloužená a dostupná.
-Jste k dispozici? -Ne.
-Co se děje? -Jsme velmi nespokojení.
Co jste očekávali? Jste mrtví.
Chceme se zbavit lidí, kteří se sem nastěhovali.
S Barbarou jsme na tom domě tvrdě pracovali.
Možná by nám nevadilo se o ten dům dělit s někým, kdo se víc...
-Podobá vám. -Ano.
Ale tihle...
Zdá se tu být klid.
Děkujte Bohu, že jste neumřeli v Itálii.
Deetzeovi.
-Takže, prostudovali jste si příručku? -No, zkoušeli jsme to.
Kapitola pokročilého strašení tváří v tvář vám vše sdělí.
Vypuďte je sami. Je to váš domov.
Strašidelné domy nejsou jen tak k mání.
-No, my to jaksi nechápeme. -Slyšela jsem.
Hned jste si urvali obličeje.
Strhnutí si hlavy před lidmi vám nepomůže, když vás nevidí.
-Máme začít s něčím jednodušším? -Začněte jednoduše.
Co umíte. Použijte své talenty. Cvičte.
Ty lekce jste měli procvičovat od prvního dne.
-Už musím jít. -Co ten chlápek z letáku, Betel...?
Ani nevyslovujte jeho jméno. Jeho pomoc nechcete.
-No... -Možná ano.
Ne, nechcete. S druhými moc dobře nedělá.
Co tím myslíte?
Nechtěla jsem o tom mluvit.
Ale bude lepší, když vám to řeknu, než abyste to udělali a zase chybovali.
Byl to můj asistent.
Ale byly s ním problémy. Tak se osamostatnil
jako bio-vymítač na volné noze.
Tvrdí, že se umí zbavit živých. Dostal se do větších problémů.
Myslím, že se potloukal kolem vašeho hřbitova.
Jediný způsob, jak ho přivolat zpět,
je vyslovením jeho jména třikrát za sebou.
Ale silně vám doporučuji,
abyste se Deetzeových zbavili sami.
A jak se s vámi spojíme, když vás budeme opět potřebovat?
Adame, ten chlápek je na našem hřbitově.
Měla pravdu, lásko. Nesmíme to komplikovat. My to dokážeme.
Hej, ty. Hej, pojď sem.
Máš hlad?
No tak. Hej, pojď sem.
Mám pro tebe něco dobrého. No tak. Pojď sem.
Dáme si do nosu. Pochutnáš si.
-Pojď sem. -Pomoc. Pomoc.
TADY LEŽÍ BETELGEUSE
Maxie, copak jsem ti vždy nevydělal peníze? To je tu jediná otázka.
Charlesi, nikdo mi nevydělává tolik jako ty. Než ti odešli nervy, byls démon.
Jde jen o to, že Winter River v Connecticutu je, když odpustíš, nikde.
Proč bych měl investovat tolik peněz do staré budovy
- až tam někde v pekle? -Není to budova. V tom je ta krása.
Tihle lidé neznají hodnotu svého majetku. Mohu skoupit celé město.
Tak budeme vlastnit celé město uprostřed divočiny.
Maxi, musíš sem přijet a podívat se na to.
A přivez Sarah.
Jo, dobře, Charlesi. Ale teď toho mám fakt hodně.
Malý moment, Maxie.
Hele, poslouchej. Dost o té návštěvě, jo? Už musím jít.
Drž se tam, chlape.
-Sbohem. -Maxi, počkej, počkej.
Pitomec.
Ježišmarjá, Lydie, to je Connecticut tak nudný? Mluvil jsem s Maxiem Deanem, lásko.
Táta přišel na to, jak vydělat peníze, zatímco odpočívá, tak mohla bys vypadnout?
Máme tě zabije, až uvidí, žes vystřihla díry do prostěradla za 300 dolarů.
To je tak trapné. Na to jediné se zmůžeme? Na prostěradla?
Mysli si, že to jsou posmrtné hábity.
A hlavní je skučet. Skutečně skučet.
Bože, jak on to s tou ženskou vydrží?
Nechte toho. Jsem dítě, pro lásku Boží.
-Cítím se tak hloupě. -Není to hloupé, Barbaro. Jsme duchové.
Ty chceš příštích 125 let snídat s touhle ženskou?
Skuč hlasitěji.
Panebože.
Odporné. Sexuální úchylka.
Jestli chcete dělat ty podivné sexuální věci, dělejte si je u sebe v ložnici.
Nemají nohy.
To vy se schováváte na půdě?
Jsme duchové.
-Jak vypadáte pod tím? -Ty se nebojíš?
Prostěradel se nebojím. Jste pod tím odporní?
Jste pod tím jako z Noci oživlých mrtvol?
Jako krvavé žíly a hnis?
-Noc čeho? - Oživlých mrtvol. Je to film.
Kdybych ve tvém věku viděla ducha, zbláznila bych se strachem.
Nejste odporní. Proč máte na sobě prostěradla.
Cvičíme.
-Ty nás vidíš i bez prostěradel? -Jasně, že vás vidím.
Jak to, že nás vidíš a ostatní ne?
No, pročetla jsem si tu Příručku pro nedávno zesnulé.
Stojí tam: "Živí lidé se vyhýbají podivnému a neobvyklému."
Já sama jsem podivná a neobvyklá.
Mně připadáš jako normální holka.
-Tys četla naši knihu? -Jo.
-Víš, jak se jí držet? -Jo. Proč jste byli v Deliině ložnici?
-Chtěli jsme tvou matku vyděsit. -Macechu.
Tu nevystrašíte. Dnes spí s princem Valiem.
To jste udělal vy? Vyřezal jste všechny ty domečky a tak?
Tohle býval váš dům.
Proč chcete všechny vyděsit?
Chtěli jsme vás vyděsit, abyste se odtud odstěhovali.
To neznáte Deetzeovi.
Otec to tu koupil. Ten se investice hned tak nevzdá.
-Proč neodejdete vy? -Nemůžeme. Nebyli jsme pryč od pohřbu.
Pohřeb.
Bože. Vy jste fakt mrtví.
To je úžasné.
Lydie.
-Už musím jít. -Počkej.
-Neříkej rodičům, že jsme tady. -Pokud je to ovšem nevyděsí k odchodu.
Řekni jim, že jsme hrozná,
zoufalá, odporná stvoření, která se nezastaví před ničím, aby svůj dům získala zpět.
Co když je to sen? Mohli byste udělat něco, co by dokázalo, že nesním?
Jestli jste fakt duchové, tak si vymyslete něco jiného, protože ta prostěradla
prostě nezabírají.
Duchové.
Říkáš mi, že máme v domě duchy?
To jsou fotky duchů. Že?
Duchů.
Lydie, dnes večer pořádám večeři pro sedm lidí.
Můj agent, Bernard, přivede ženu, která píše pro Umění v Americe.
Pravdou je, že kromě tebe byli všichni, kteří tu budou dnes večeřet, ve Vanity Fair.
Řekla jsem jim, že na strach jsi příliš zlá.
Neopovažuj se mluvit o mně s druhými.
Strach mám z toho, že mě ztrapníš před těmi několika lidmi, kteří sem přijdou.
Tak dnes večer si budeme hrát na rodinu.
Lydia se snaží, ale oni jí nevěří.
Má fotky, Barbaro.
Adame, tys měl fotku yettiho.
Moje fotka yettiho je něco jiného.
Potřebujeme pomoc. Musíme zavolat toho Betelmeyera nebo tak nějak.
Adame.
Hele.
To je on. Betelgeuse.
Betelgeuse.
Do toho, Barbaro, řekni to.
Betelgeuse.
Co se stalo?
Mám pocit, že jsme v tom modelu.
Hej, podívej se na to.
ZDE LEŽÍ BETELGEUSE
Tak kde je? Co máme dělat?
Zdá se, že máme kopat, Barbaro.
No konečně.
-Otevřeme to. -Možná bychom měli zaklepat.
Jo.
Adam. Babs.
Ty si umíš vybrat. Máte pevný vztah? Mám u ní šanci?
-Promiňte. -Jistě. Překročil jsem hranice?
Jen mi to řekněte. Do toho. Víte, co je na tom krásné?
Vybrali jste si mě. Nemuseli jste, ale vybrali.
Proto vás chci celé zulíbat. No tak, dej mi jednu.
Promiňte.
Dobře, tak půjdeme rovnou na věc.
Tady někde mám vizitku. Tady. Tak koho mám zabít?
Tady, podrž mi to na chvíli.
-Tady máš. -Nemusíte nikoho zabíjet.
Posedlost. Dobře. Nauč se házet svým hlasem. Oblafni přátele. Zábava na večírky.
Ne. Jen chceme z našeho domu vystrnadit pár lidí.
Rozumím. Tak k tomu vás budu muset lépe poznat.
Musíme se sblížit. Musím se k vám na chvíli nastěhovat.
Musíme být fakt kámoši. Rozumíte mi?
Toho si necháme na později, co?
Tady se ženou máme pár otázek.
-Jistě, jistě. Prosím, do toho. -Kupříkladu, jakou máte kvalifikaci?
No, chodil jsem na Juilliard. Jsem absolventem harvardské obchodní katedry.
Cestuju. Prožil jsem morovou ránu.
A to jsem si dost užil. Vymítače jsem viděl asi 167krát
a pokaždé mi to připadá legračnější.
Nemluvě o tom, že mluvíte s mrtvolou.
Tak co myslíte? Jsem kvalifikovaný?
Chci říct, umíte vyděsit?
Už vím, na co se ptáte. Jestli umím vyděsit.
Co říkáte na tohle.
Líbí se vám to?
-Omluvíte nás, prosím? -Jistě. Popovídejte si.
-Adame, pojďme. -Já vím, ale myslím, že se bude hodit.
-Vymyslíme něco sami. -No jo.
-Hej, hej. -No dovolte!
-Co? -Omluvte nás. My půjdeme.
Ale no tak. Ještě nechoďte.
No tak, rozumíme si. Podívejte se na nás. Nakupujeme i u stejné značky.
Hej, hermano.
Jo, to je ono.
Ale no tak. Jsme jak z jednoho lusku, my tři. Přiznejme si to.
Vy chcete někoho vypudit ze svého domu. Já chci někoho vypudit z vašeho domu.
Hele. Byli jsme na Saturnu. Hej, já jsem byl na Saturnu.
Píseční červi.
Nesnášíte je, že? Já je nenávidím.
No tak, děcka, co mám dělat, abychom se domluvili, co?
-Taky vám to vadí, když se to stane? -Jdeme.
Počkejte chvíli. Pojďte na chvíli nahoru. Promluvíme si uvnitř.
-Já tady nezůstanu. -Je to tu hrozné.
-Musíme se odtud dostat. -Připravím vám něco k snědku.
Domov. Domov. Domov.
-Barbaro, jaks to dokázala? -Doufám, že máte rádi italskou kuchyni.
Kde jste? No tak. Kde jste?
Hej. No tak. Musíte mi trochu pomáhat.
Jen se tu snažím domluvit. Co mám udělat?
Kde jste?
Vy chudáci!
Jednáte s profesionálem.
Zasraně krásný model.
Vidíš, zvládneme to sami.
Navíc nehodlám tu holku vystavit tomu úchylovi.
Barbaro, my jsme zavolali jemu a zdál se být dost naštvaný.
To je mi jedno. Rozmyslela jsem si to. Poslyš, dnes večer se o to postaráme sami.
Něco mě napadlo.
Krásně jste to tu spravili.
Já ne. Oni.
Tak?
Líbí se ti.
Já jen doufám, že to nebyl jeden z tvých únavných pokusů o vraždu.
Víš, co se říká o lidech, kteří se pokouší zabít?
Po smrti se stanou státními zaměstnanci.
Otho, netušil jsem, že tě zajímá nadpřirozeno.
Ale jistě. Však si vzpomeň.
Po mé práci v The Living Theatre
jsem byl jedním z předních výzkumníků nadpřirozena v New Yorku,
dokud to v roce 1972 nepadlo.
Nadpřirozené? Tak se dnes říká tvému typu?
Nevšímejte si jí. Stále se zlobí, protože někdo hodil po její sestře domem.
Tohle vypadá skvěle.
Viděla jsem duchy.
-Je to takový vtip, který spolu máme. -Není to vtip.
Ano, je. Zrovna dnes se mě snažila přesvědčit, že v tomto domě straší.
Děti. Znáte je, já je miluju.
-Duchové? -Ve značkovém povlečení.
Chtěl bych připít na naše srdnaté přátele,
kteří zdolali dálnici a pár tuctů mýtných bran, jen aby s námi pobyli.
Ať jsou z vašich domů kondominia.
Lidie, řekni nám o těch tvých duších.
Ne. Už mám toho tématu dost.
Ale, Delie, nečerti se tak.
Raději bych mluvila o...
To je roztomilé, Delie.
Otho, tos byl ty?
To my.
Dívejme se, jak se rozutečou.
Každou chvíli vyběhnou s křikem ze dveří.
Každou chvilku.
To jsem já, Lydia.
Chtějí, abyste přišli dolů.
Delia tvrdí, že si můžete vzít jakékoli prostěradlo chcete.
Bylo to jako v zábavním parku.
-Ani jsem netušila, že zvládnu Calypso. -Kdo se baví líp než my?
Máme tady Tracy a Hepburnovou.
Velmi sofistikovaný pár. Dokonce se zjevují v prostěradlech.
Charlesi, chci vědět, proč jsi nám o tom neřekl dřív?
Nevíme, jestli chceme, aby se to provalilo. Všichni s nimi budou chtít pařit.
Za to budou lidi těžce platit.
Enquirer nabízí 50 000 dolarů za důkaz života po životě.
To je ono, Charlesi. Teď sem Maxieho Deana jistě dostaneš.
-Myslíš? -Sarah miluje nadpřirozeno.
Ona ho sem požene helikoptérou,
když jí ukážeš ducha.
Ach, Charlesi.
Měl bych vám všem připomenout, že jsme Deliin agent.
Na jejích výtvorech jsem už léta tratný.
Pokud se tu bude cokoli dít, budu to organizovat já.
Ale ne dokud neuvidím důkaz.
-Ale, Bernarde, co ten stůl? -To, co se teď stalo, to bylo co?
A jak tratný? Ty v mou práci nevěříš?
Tady je Lydia.
-Tak co? -Nechtějí jít dolů.
Charlesi.
Proč ne?
Myslím, že proto, že se vás snažili vystrašit a vy jste se nebáli.
Prosím tě, jsou mrtví. Na neurózu je trochu pozdě.
Dobře.
To nebyla halucinace. Bylo to skutečné.
Právě jsme všichni měli velmi silný nadpřirozený zážitek a byl skutečný.
Delie, jsi břídilka. Vždy jsi byla břídilka.
Pokud chceš lidi strašit, dělej to svými sochami.
Jeďte opatrně.
-Jsem mrtvá. -Kde se schovávají?
-Na půdě. -Půda je zamčená.
Jsou to duchové, tati. Dělají si, co chtějí.
Dělají si, co chtějí. Lydie, okamžitě nás tam odveď.
Výborně. "Duchové za zavřenými dveřmi" od Otho Fenlocka.
Asi se tam zabili.
-Jsem totálně okouzlen. -Jsou tu?
-Musí tam bydlet jako zvířata. -Je to zamčené. Jak se tam dostali?
Otevřete dveře, vy mrtví lidé, jinak vyrazíme dveře
a vytáhneme vás odtamtud za provazy, na kterých jste se oběsili.
-Oni se neoběsili. -To je jedno.
Něco tě tu naučím. V každé situaci musíš mít navrch,
jinak ti budou lidé, živí či mrtví, šlapat po hlavě.
Otevřete!
Tak kde jsou?
Poslouchejte, lidi, ti duchové jsou moc milí lidé.
Myslím, že jsme je vyděsili, takže je necháme být, ano?
To je naprosto celé město.
Nikdy jsem nebyla víc ztrapněna. Neodešli navždy, že?
Tati, nech to být. Mami, jdeme.
PŘÍRUČKA PRO NEDÁVNO ZESNULÉ
Žádní duchové tu nejsou.
No tak. Pokud tu jsou, nechci je odtud vyplašit.
Tak my teda odcházíme. Můžete si dál dělat to svoje.
-Co to děláme? -Rychle, rychle.
No páni. Vy dva jste ale pěkní strašpytlové, co?
Teď do toho dáme trochu šťávy a uvidíme, co z toho vypadne.
Otho, zavolej Maxiemu. Něco tu skutečně máme.
Můžeme tady z toho udělat světové centrum výzkumu nadpřirozena.
Zábavní park. Budu dělat přednášky. Lydia přivede duchy.
Nemohu je přivést. Nejsou tu.
-Otho, nezvládneš něco? -Možná. Když mám motivaci.
O jaké motivaci mluvíš, Otho?
Proč je nenecháte na pokoji? Nic vám neudělali.
Přišli jsme si pro tvou dceru, Chucku.
Přestaňte. Přestaňte.
Jo.
-Betelgeuse, Betelgeuse, Betelgeuse. -To ne.
Proč to děláte?
Nechte mě na pokoji, všichni.
Máme tu hezký výběr. Příští století strávíme
buďto pověšení z okna, nebo děláním levných triků.
Možná teď odejdou. Ten had byl odporný zákazník.
-Mohl někomu ublížit. -Ale neublížil.
Dostali jsme je tam, kam jsme chtěli.
Vy nuly. Jak se opovažujete vyrušovat profesionála při práci.
Charlese moc ráda nemám, ale mohls ho zabít.
Hej, jen si dělám svou práci. Navíc, myslel jsem, že máme dohodu.
Hej, to nic. Víte proč?
Stejně s vámi šmejdy nechci spolupracovat.
Jediná, se kterou se domluvím, je dcera Edgara Alana Poea.
-Myslím, že mi rozumí. -Nech ji na pokoji.
Do toho, vylepši mé tisíciletí.
Jo.
Připadám si poněkud rozrušený, pokud víte, co tím myslím.
Nakonec je to už 600 let.
Kde by obyčejný chlap jako já
našel trochu akce.
Ahoj.
Jo.
PEKELNÉ MÍSTNOSTI HOLKY HOLKY
Pojď. Pojď dál.
No jo. Už jdu, lásko.
No jo. Hej, Adame, skvělý tah.
-Adame, proč jsi to stavěl? -Já to nepostavil.
Všichni nově přijíždějící se hlaste v čekárně č. 8.
Mohli byste ztichnout a dát mi pokoj?
Musím vyplnit spoustu papírů.
Vy dva, pojďte sem. Sednout.
Pojďte sem, oba.
Ten bordel byl můj nápad. Chtěla jsem se Betelgeuse zbavit.
Vy dva jste to fakt podělali.
Doneslo se mi, že jste se nechali vyfotit.
A pustili jste Betelgeuse ven a nevrátili dovnitř.
A nechali jste Otha sebrat příručku.
Příručku? Kdy?
Živým nikdy nevěřte.
Nemůžeme dopustit, aby obyčejné strašení
poskytlo důkazy o posmrtné existenci.
Trenére. Kde jsou pánské záchody?
Nejsem váš trenér. Ten přežil.
Počkat, trenére, něco mi vysvětlete.
-V kolik tady musíme chodit spát? -Mohli byste vypadnout?
Běžte dolů. "Pánské záchody."
Děláte si legraci? Neumíte číst?
Hned se vrátím.
No tak. Jděte mi z cesty.
Možná to byl špatný nápad.
Nechtěla jsem nic říkat.
Co si to namlouváme, Charlesi? Nikdy jsi neměl špatné nápady.
Jo?
Jo, tohle by mohlo vyjít.
Domov.
Ale...
nejsem si jistý, jestli je to dobré prostředí pro Lydii.
-Hadi. Duchové. -Krevety.
Vy rodinní týpci.
Máte jiné věci na starosti. Dnes večer přijede Maxie Dean.
Musíte přijít na to, jak mu ty duchy prodat. Já zmůžu jen něco.
Co chceš dělat, Otho? Násilně změnit jejich prostředí?
O nadpřirozenu vím tolik kolik o vnitřním návrhářství.
"Jsem...
sama."
"Jsem...
kompletně...
sama.
V době...
kdy budete toto číst...
budu...
pryč...
protože skočím...
Protože se vrhnu...
z...
mostu přes Winter River."
Takže je mi jedno, jako to uděláte.
Deetzeovi musíte odtud okamžitě dostat pryč.
- Let 409... -Momentík.
- Let 409... -Co uděláte?
Abyste je vystrašili.
Chci si být jistá, že to nebude nějaký levný trik.
Já první, lásko.
To by šlo. Teď ty.
Do toho.
Dobře, vypadáš skvěle.
Teď běžte ten dům uklidit a nezapomeňte na ty fotky a tu příručku.
Prosím, hlaste se u dveří č. 9.
Všichni nově přijíždějící se musí hlásit v čekárně č. 8.
-Trenére? -Co?
Myslím, že jsme ten pád nepřežili.
Jaks to poznal?
Pane a paní Maitlandovi?
Haló?
-Kde jste? -Mrtví.
Mrtví, mrtví, mrtvější.
Jasně, že jsou mrtví. Jsou to duchové.
Ne, myslím, že jsou pryč. Utekli. Nejsou tu. Posmrtné děti.
-Zemřeli. -Ty jsi taky duch?
Já jsem pořádnej duch, kotě.
Víš, ty mi připadáš jako někdo, s kým bych si mohl rozumět.
Možná bys mi mohla pomoct se odtud dostat,
protože to ti řeknu, ta smrt...
je příliš děsivá.
Víš, mám jeden problém.
Mám venku kámoše, se kterými se mám sejít.
Chápeš, musím tam být osobně.
Tak mě napadlo, jestli bys mi pomohla se odtud dostat?
Já chci dovnitř.
Proč?
Hej, asi k tomu máš své důvody, ale odtud ti nepomůžu.
Když mi pomůžeš tam ven, tak se možná nějak domluvíme.
K tomu ale musíš třikrát vyslovit mé jméno.
Jak se jmenuješ?
-To ti nemohu říct. -Proč ne?
Protože když ti to řeknu, řekneš to svým kamarádům a ti mi budou pořád volat.
Budu muset chodit na otevírání nákupních center, rozdávat podpisy a tak.
A to mi dělá ze života peklo, jo? Peklo na zemi.
Ale jestli máš propisku, možná bychom... znáš to. Hraješ šarády?
-Jo. -Výborně.
Tak jdeme na to. Připravena?
-Dvě slova. -Jo.
První slovo, dvě slabiky.
Hele.
Však víš, prostě se otoč.
Nevím, co tvé signály znamenají.
Otoč se a podívej se za sebe.
Ahoj. Jak se vede?
-Brouk. -Máš to. Dobře, teď, dvě.
Snídaně? Pomeranč? Pomerančový brouk?
Broukové ovoce.
Brouková snídaně.
Broukový nápoj.
Broukový...
Brouková šťáva?
-Jo. To je ono. -Jmenuješ se Beetlejuice?
Řeklas ho dvakrát. Řekni ho ještě jednou. No tak.
-Tos byl ty, že? Ten had. -Já?
Ne, jaký had? Vy děti máte takovou představivost. Prostě to řekni.
Ne.
Chci mluvit s Barbarou.
Ne, s Barbarou nepotřebuješ mluvit. Prostě ho vyslov.
Ach, Adame, já to nemohu udělat. Já mám tu holku ráda.
Ale, Barbaro, lásko. Už je pozdě. Musíme to dokončit.
Ne, nemusíme. Nemohli bychom se vzbouřit nebo co?
Barbaro.
Adame, chci být s Lydií.
No tak. Vyslov ho.
-Ne. -Ne, neříkej ho.
Ty. Vyslov ho.
To nic. To nic. To jsme my. Co se tu děje?
Beetle...
Řekl mi, že když ho pustím ven, tak mě vezme na druhou stranu za vámi.
Ne, Lydie, my jsme mrtví.
-Já chci být taky mrtvá. -Ne.
Lydie...
být mrtvá moc věci neulehčí.
Poslouchej ji, Lydie. O tom toho víme dost.
A můžeš sem za námi chodit na návštěvu, kdy budeš chtít.
Mám pocit, že od této chvíle to tu bude lepší.
Co tím myslíš?
Rozhodli jsme se, že tebe a tvou rodinu pozveme, abyste tu zůstali.
Přesně tak, Lydie.
-Nemůžeme sem nahoru přivést Maxieho? -Taky jsi v tom zainvestovaný.
Je to prezentace. Vyžaduje to příležitost a styl.
-Je to velké. Jak to dostaneme dolů? -Má to díly.
-Počkej, jsou tam přípojky. -Opatrně.
Dobře, do toho.
-Co se to děje? -Nevím, zjistím to.
Opatrně.
Máme Eda Cornwalla jako vedoucího voskového muzea
věnovanému 50 skvělým momentům nadpřirozena zde v Parku Díkuvzdání.
Eda si musíš pamatovat, Maxie.
Je to génius, který nám dal mluvící sochu Marcela Marceaua. Byla to senzace.
A d-CON žebrá, aby mohli sponzorovat hmyzí zoo
umístěné v železářství.
Nemůžeme na tom tratit.
Lydie, konečně ses rozhodla se k nám přidat. Lásko, první prezentaci jsem provedl.
A nyní nadešla chvíle se protáhnout
a pozvat naše přátele na seznámení se s tvými přáteli, ano?
Už jsou tady?
Charlesi, přijeli jsme na duchy.
Už tady nejsou.
Pokaždé když to řekne, se začne drolit omítka
a nějaké podivné stvoření se nás pokusí zabít.
Ale máme ty fotky, Lydie.
Skutečně. Řekli, že se sem vrátí a můžeme tu bydlet spolu,
když je nebudete provokovat, ani je nutit dělat hloupé triky.
Má sklony k přehánění.
Nebojte se. My nejsme závislí jen na ní. Máme Otha.
-Ještě jsou tady, Otho? -Otho, jsou stále tady?
Jsou tady. Jen se schovávají.
Asi je mrzí, co mi udělali.
Jo, mrzí je, že tě nezabili.
Mě nezajímá, co je mrzí. Chci je jen vidět.
Otho, zařídíš to?
-Nebude to lehké, ale možná si poradím. -Ne.
Počkat. Co se bojím. Otho, ty neumíš ani vyměnit pneumatiku.
Budu potřebovat jejich osobní věc.
To budeš muset jít do vetešnictví.
Omluvte mě.
Svatební šaty.
Slova:
Ruce rudé
Začátek pěti
Veselý tanec
Střemhlavý pád havrana
Slib nočního stínu
Duchové usilují
Po živých Nechť nyní mrtví oživnou
Barbaro?
Když náhlý hrom zahřmí nocí
Když kouzlo děsí k zbláznění
Řeky rozdělí údiv člověka
Náš duch, naše mrtvola
A my povstaneme
To ne.
Pomoc.
Barbaro?
Přestaň.
Ne.
Když ještěr letí
Had padl
Jako skřetí čaroděj u prokletí
Pohřbení, mrtví a zabití opět povstanou
Barbaro?
Co se jim to děje?
Nevím.
Umírají.
Ne, neumírají. Už jsou mrtví. Nic necítí.
-To není pravda. Podívejte se na ně. -Tak dobře, to už stačilo.
Můžeš to zastavit?
Otho.
Je pozdě, Charlesi. Je mi to líto.
Kde jsi? Pomoz jim, prosím.
Jistě, pomůžu jim. Ale ty musíš pomoct mně.
-Cože? -Hele, jsem něco jako nelegální přistěhovalec.
Chci ven jednou provždy. Aby to bylo možné, musím se oženit.
Hej, to nejsou moje pravidla. Já vlastně nemám žádná pravidla.
No tak. No tak.
Ber to jako sňatek z rozumu. Oba tím něco získáme.
Já se dostanu ven. Ty můžeš říct, že sis vzala nejžádanějšího mládence po Valentinovi.
-Budeme si rovni, kotě. -Dobře, hlavně jim pomoz.
Jistě.
Beetlejuice.
Jdeme na to.
Pozor, návštěvníci Kmartu.
Jsem opět zde. Mám skvělý pocit. Víte, co tím myslím?
Tak bez dalšího zdržování...
vítejte v Muzeu přirozené chamtivosti ve Winter River.
Pomníku znuděného obchodníka.
No tak, ty malá nulo. Pojď sem. Ukaž svou sílu.
Děkuji.
Proto už nedělám dvě představení za večer, kotě.
Ne. Neudělám je.
Tak co to tady dnes večer máme, děti?
Máme tu Maitlandovi.
Myslím, že už si dnes zacvičili dost.
Ne tak rychle, kuličko. Trochu se spolu pobavíme.
Otho.
Pojď sem, pojď sem.
Jo.
Mami, tati.
Chci vám jen říct, že jste v našem domě vítáni,
kdykoli budete chtít přijít.
Pro tuto chvíli je věno na mě, taťko.
Tak, o Maitlandovi je postaráno.
Vše je zpět v normálu, myslím.
Půjdeme?
Zavolal jsem dodavateli jídla. Má skvělou kapelu.
Budeme potřebovat svědky. Budete tak laskavi?
Tak do toho. Dáme se do obřadu.
Berete si, Betel...?
-Nikdo nevyřkne to slovo na B. No tak. -Berete si tuto ženu
za svou právoplatnou manželku?
Bože, já nevím. Je to velké rozhodnutí.
Vždy jsem si říkal, že když to udělám, bude to pro jednou a hotovo.
Jistě. Jo. Pokračuj.
A ty, Lydie, bereš ti tohoto muže...
Ne. Beetle...
Je poněkud nervózní. Raději odpovím za ni, jo?
Jsem Lydia Deetzová a jsem plně při vědomí.
Muž vedle mě je ten, koho chci. Ptal jste se, tak vám to říkám.
Ano, toho svého chlapa miluji.
-No tak. -A z moci...
Betel...
Do toho. Do toho.
Betelgeu...
Hej. Hej. Hej.
Vypadni.
No tak.
Padej.
Mohli bychom v tom obřadu pokračovat?
-Tak z moci... -Betelgeuse.
-Do háje.
Trefa.
No tak, dej se do toho.
A tak z moci úřední vás...
-Prsten, prosím. -Prsten. To ne.
Zlatnictví. Tady.
To není ono.
Někde ho mám, lásko.
Tady je. Tady ho máš.
To ti říkám, lásko. Nic pro mě neznamenala. Vůbec nic.
-Prohlašuji vás... -Jo, jo, no tak...
Za muže a...
DÍVČÍ ŠKOLA SLEČNY SHANNONOVÉ ZALOŽENA ROKU 1890
-Ahoj. -Ahoj.
Ahoj.
-Ahoj, lidi. -Ahoj.
-Kolik je hodin, lásko? -Něco kolem 15.30, myslím.
Plus mínus rok.
Haló?
Tak co?
Máš ty barvy?
Ano. A vyfotila jsem vám i novou radnici.
Jak dopadl test z přírodovědy?
Bylo to odporné. Nutili mě pitvat žábu.
Řekla jsem jim, že to neudělám. Že je to v rozporu s mou vírou. Tak mi dali za tři.
A písemka z matiky?
To si děláš legraci. Na tu jsme se učili celý týden.
Dostala jsem za jedna.
Tak můžu?
No já nevím. Z přírodovědy máš trojku.
Adame, netrap ji. Jedničku z přírodovědy jsem nikdy...
No tak.
No...
Myslím.
ŽIVÍ A MRTVÍ
Je to napsané jako návod ke stereu.
Zdá se, že Lydia dostala z matiky jedničku. Bože!
Líbí se mu to.
Hej!
Promiň. Neviděl jsem tě tam sedět.
Ženy.
Nevím, co jí vadí.
Normálně na mě kočky...
NYNÍ OBSLUHUJEME 03
Omluvte mě. To je vaše práce?
Skvělá práce. Chci se zeptat, jak je děláte tak...?
Hej, tam je Elvis. Hej, Králi.
Zdá se, že jsem na řadě.
A to je dobře. Protože asi za hodinu a půl fotím pro GQ.
Jdou po mě už měsíce, něco se spodním prádlem, nevím...
Hej, co to děláš? Přestaň. Kazíš mi účes.
No tak. Přestaň!
Hej, možná mi to tak bude slušet.
Překlad: Roman Placzek