Спеціально для Hurtom.com.
ГАНДАХАР
Автор екранізації РЕНЕ ЛАЛУ
За романом Жан-Пьера АНДРЕВОНА "Люди-машини проти Гандахара"
Автор діалогів Рафаель КЛЮЗЕЛЬ
Художник Філіп КАЗА
Композитор Габріель ЯРЕД
Автор "Марша людей-машин" Крістіан ЗАНЕЗІ
Спільне виробництво: "КОЛ. ІМА. СОН" - "ФІЛЬМ-А2"
Режисер Рене ЛАЛУ
Ще один дзеркальний птах більше не охоронятиме спокій Жаспера!
Убитий у повітрі, як і інші. Хто насмілився? Навіщо?
Аби ми не змогли бачити те, що нам загрожує.
Події на наших кордонах ми бачимо
лише очима твоїх дзеркальних птахів.
Телеекранам не вистачає потужності.
Я піднімав це питання свого часу, але...
Кого на Жаспері це хвилює!
Все через гординю нашої цивілізації: ми віддали перевагу птицям над машинами.
І природний порядок технічним рішенням!
Ми ризикуємо дорого за це заплатити. І, мабуть, вже незабаром.
Рада доручає місію одному з кращих лицарів.
Кому?
Сільвену.
Сілу?
Але він ще дуже недосвідчений.
Я його навчав.
Я за нього відповідаю: він дуже здібний і надійний.
Як і всі наші лицарі.
Для місії потрібний більш досвічений кандидат.
Рада обрала Сільвена одноголосно. До того ж він тут.
Лицар Сільвен. Сіл, як тебе називають твої друзі.
Рада жінок довірила тобі відповідальне,
важке і небезпечне завдання.
- Я готовий віддати життя! - Тебе не просять вмирати.
Ти повинен повернутися і проінформувати нас.
Невідомий ворог загрожує Гандахару.
Ти повинен з'ясувати де цей ворог і хто цей ворог.
Взнати, що він проти нас готує. Оцінити його силу.
Визначити його зброю. Розгадати його секрети.
Виявити його слабкі місця.
Сподіватимемося, що вони є.
Я висунув твою кандидатуру згнітивши серце, це дуже небезпечно.
Але ми вимушені послати кращого лицаря.
А куди саме?
Це обширний об'єкт - Ексцентричний океан.
Там вбито безліч дзеркальних птахів.
Саме там один з них побачив "загарбника"
і встиг передати зображення.
А назад?
Повільніше.
Я теж намагався визначити стрільця, але цей металевий відблиск...
Ми безрозсудно вважали, що солодке життя,
що існує лише на Гандахарі, триватиме вічно,
так само, як і мир -
такий довгий, що ми розучилися воювати.
Поза сумнівом він був-буде гандахарець.
Це неможливо!
Я не бачив жодного...
Гандахарець, говорю тобі.
Гандахарець, але до того, як...
Неймовірно...
Він був-буде живий. Але дуже слабкий.
Було-буде необачно далеко відлітати від Жаспера.
Необачно? Ні. Сміливо.
Можливо, йому доручили.
У Жаспері знали про смертельну небезпеку?
- Хто ти був? - Я є.
Я - син Гандахара.
Лицар.
Лицар, що потрапив в руки ворога.
Ворога?
Звідки ти летів?
З Жаспера.
Вони в Жаспері були-будуть дуже самовпевненими!
Вони вже були самовпевненими, коли нас...
Тихо!
Ти вважаєш наш народ ворогом?
Так.
Готовим на вас напасти?
Так.
Здатним вас перемогти?
Ні!
Не здогадуєшся як називається наш народ?
З цими тілами, головами,
частямі тіла, зробленими абияк та складеними абияк?
Ви... трансформери.
Це ви називаєте нас трансформерами!
Не трансформери, а виродки.
Жахливі помилки. Гра випадку.
Невдалі мутанти.
Гандахарці! Так.
Нащадки таких гандахарців, як і ти.
Ми - жертви ваших генетичних ігор
і ваших досліджень в галузі мутацій.
Неможливо повірити...
Ми гандахарці,
що стали ганьбою Гандахару, яких ховають під землею,
як і інші результати невдалих експериментів.
Я вивчав вашу історію. Але я не уявляв...
Авжеж! Ніхто не уявляє собі...
- Пробачте, що я повірив... - Що ми - ворог, якого ти шукаєш?
Я тебе розумію і пробачаю.
А справжнього ворога ми ніколи не бачили. Ніколи.
Але ми чуємо його через отвори цих галерей.
Вуха землі.
Шайоль.
Я був-буду слухатися.
Проводь лицаря Сіла на той бік джунглів,
до... до шуму.
Я був-буду слухатися.
Чому ви говорите "був-буду" замість "є"?
Трансформерів страхає сьогодення.
Сам бачиш, чому.
Можливо, це і атавізм.
Ми постійно деградуємо.
У епоху перших генетичних збоїв
трансформери володіли даром ясновидіння.
На жаль, ми його втратили.
У нас не залишилося нічого,
окрім подвійного пророкування, удвічі туманного.
"Через тисячу років Гандахар був зруйнований, а його жителі винищені.
Тисячу років назад Гандахар буде врятований і уникне неминучого".
Через тисячу років Гандахар був зруйнований.
Тисячу років назад Гандахар буде врятований.
Майбутнє у минулому. Минуле в майбутньому.
Що це означає?
Ми розуміємо не більше за тебе,
але ці слова стали суттю нашого існування,
а минуле-майбутнє - звичкою говорити і думати.
Шайоль...
Але ці чоловіки, жінки, діти - мертві!
Закам'яніли!
Уражені блискавкою!
Ні... Ні, лише не в камінь!
Лише не в камінь!
- Не крадьте моє тіло! - Це не в моїх правилах.
Я боровся. Амбісекстра, я боровся.
Але вони в металі! В металі!
Ерель...
Таке ж красиве ім'я, як і ти.
А як тебе звуть?
Сільвен, але мене називають Сіл. Я - лицар.
Амбісекстри?
Звідки ти знаєш?
Я не зустрічав тебе в Жаспері.
Я живу в селі, далеко від столиці.
У рибацькому селі.
Я відведу тебе туди, якщо ми вийдемо з в'язниці.
Я спокійно рибалила з флейтою...
- З флейтою? - Так, я тебе навчу.
Якщо буде можливість.
Вони вистрілили, я навіть не встигла злякатися.
Моє тіло стало твердим, нечутним.
Я знепритомніла, а прийшла до тями тут,
незадовго до тебе.
Що відбувається зовні?
Що ще на нас чекає?
Яка настала тиша.
Сіле, допоможи! Все обертається! Наша тюрма обертається!
Не намагайся чинити опір! Притиснися до стіни!
Мій пістолет! У мене є одне зерно в обоймі.
Сіле, що ти надумав?
Це повинно спрацювати!
Яке чудовисько!
Сорн?! Це неможливо...
Це зниклий вид.
Не бійся, сорни не м'ясоїдні.
Але він нас проковтне.
Ерель, ти дуже красива.
І ти дуже красивий, герой!
Як народжуються сорни?
- З яєць. А що? - Наш сорн - самка!
Самка! Треба ж... А як ти визначаєш стать сорнов?
Інтуїція.
Це самка і до того ж мати.
Вона прийняла нашу в'язницю за яйце,
а нас - за своїх дитинчат.
- Цим можна пояснити... - Це так і є.
А-а, вона билася з металевими людьми, аби захистити потомство!
Моє зерно допомогло нам вилупитися.
Вона прийняла нас за своє потомство. Звідси туалет, турботи.
А коли ж корм в дзьобі?
Мій бідний Сіл, з лицаря ти перетворився на курча.
Треба було, аби на моє село напали металеві люди,
аби Жаспер послав тебе на завдання,
аби ти теж потрапив в полон, аби ми опинилися в одній буцегарні,
аби самка-сорн нас звільнила,
нарешті, аби я в тебе закохалася.
Я був маленьким, безглуздим, самовпевненим лицарем,
що прийняв довірене йому завдання за ознайомлювальну прогулянку.
Але я багато пережив за такий короткий час.
Мені лячно, Ерель.
Так, лячно.
У випадку мого провалу Гандахар загине.
Металеві люди надзвичайно сильні, але дурні.
Вони не зможуть перемогти.
А я не хочу тебе втратити.
Мене не так легко втратити, сам побачиш.
Ні, не побачу.
Ти чекатимеш на мене тут.
Сіле, сперечатися марно. Я піду з тобою.
Ти мені заважатимеш. Я їду один.
Ні за що.
Лицарю, усі, окрім Бога, повинні мати пару.
Порожні.
Нез'ясненно порожні.
Ні плоті, ні скелету.
Нічого живого, нічого механічного, ні гвинтів, ні схем.
І проте, вони можуть ходити, битися, використовувати зброю.
Вочевидь, справа в голові.
Треба б поглянути.
Сіле!
Це справжня армія.
Не думав, що вони такі сильні, добре озброєні
і так організовані аби нас знищити.
Шанси Гандахару надзвичайно малі.
У нас величезна перевага: вони порожні!
У них немає ні мозку, ні серця.
Подібне сталося і зі мною:
одне з цих чудовиськ узяло мене на руки і понесло.
На щастя самка-сорн їх знищила.
Які дивні двері.
Вони не закриваються не відкриваються.
Проте, потрапивши туди, яйця зникають.
- Цьому має бути пояснення! - І треба його знайти.
О! Це жахливо!
До неї увійшли люди, а вийшли металеві чудовиська.
Ці двері перетворюють гандахарців у роботів, вбиваючих гандахарців!
Металеві люди!
Ми успішно впоралися з нашим завданням.
Не варто жалкувати за втратами,
за зруйнованими металевими людьми.
Смерть має значення
лише для крихких істот - жертв індивідуалізму.
"Я" не існує!
Я - це Ви. Ви - це Ми.
Ми - це Він.
Я - це Ви. Ви - це Ми. Ми - це Він.
Ми - це Він.
Він, Великий Генератор, Володар наших енергій
і майбутній Володар світу!
Ми, нарешті, покінчимо з цим гріховним Гандахаром.
Гандахар - цивілізація задоволень.
Гандахар, що існує за рахунок марнотратства і розбещеності,
Великий Генератор відбирає у тебе те, чого ти не гідний.
Перед початком тотального захвату
на Ексцентричний океан відправиться делегація,
аби засвідчити Великому Генератору нашу повну покору
і отримати при спілкуванні з ним нову силу.
Увага!
З настанням ночі ви відключитеся і зануритеся в сон до від'їзду.
І хай відбудеться воля Великого Генератора!
І нехай здійсниться воля Великого Генератора!
Великий Генератор, тотальний захват... він марить!
На жаль, ні.
Захват - це, ймовірно, яйця,
Великий Генератор - щось подібне до верховного жерця.
Що ж до Ексцентричного океану, він величезний!
Треба відправитися у дорогу разом з ними.
Неймовірно...
Тут все неймовірно, із самого початку.
Та все ж знімати власну голову...
Їм наказано від'єднатися. Вони підкоряються.
Допливеш до корабля?
І навіть припливу першою!
Від тебе добре пахне морем.
І плаваєш ти, як русалка.
Русалка?
Русалка - це персонаж земної міфології.
Чарівне створіння!
Ми, що існують лише завдяки твоїй волі і для твоєї волі,
ми почали виконувати твої накази.
З Гандахаром станеться те, що ти побажаєш.
Наші атаки почастішали.
Ми занурили в небуття деяке число гандахарців,
яких віддаємо у владу тобі, як ти наказав.
Цивілізація задоволень незабаром зникне.
А тепер, металеві люди,
приготуйтеся залучитися до субстанції Великого Генератора.
Хай відбудеться воля Великого Генератора!
Великий Генератор мовчить.
Боги рідко відповідають.
Ймовірно тому, що їх не існує.
Ця штука нас понесе!
Вона нас проковтне!
Сільвен!
"Тіло, що нас містить, не знає про наші тіла.
І той, хто в нас живе теж населений.
І тіла ці, одне в іншому - тіло вічності".
Що це таке?
Земний вірш, який мені дуже сподобався.
Вітаю, Сільвен.
- Хто або що мене вітає? - Ти сам знаєш.
Ти вождь, бог металевих тіл, які тобі поклоняються?
Не вождь і не бог.
Але вони вважють мене богом, тоді як я всього лише...
Вбивця!
Якби я був їм, то хіба б залишив тебе в живих?
Подумай.
Я знаю, хто ти, звідки ти прийшов, навіщо ти прийшов.
Я дозволив тобі дійти до мене і навіть терплю твої образи.
Дивно, так?
- Так ти вождь металевих людей? - Вони так вважають.
Вбиваючи, вони підкоряються твоїм наказам?
Їм здається, що вони їх чують, а мені здається, що я їх віддаю.
А ця винищувальна війна, ти за або проти?
Поразка металевих людей мені була б фізично неприємною.
Проте я не прагну до знищення Гандахару.
- Сентиментальний рефлекс. - Чудово!
Так, син Жасперу, ми з тобою родичі.
Я - Метаморф.
Хто ти?
Ерель.
Ім'я таке ж красиве, як і ти.
А ти? Як тебе звуть?
Від тебе приємно пахне морем.
- Ти плаваєш, як русалка. - Русалка?
Чарівне створіння.
Ні! Сіле!
Не чіпай Ерель!
Я лише сколихнув її мрії.
Здається, вона дорожить тобою.
А цього, вочевидь, мозку не зрозуміти.
Ти всього лише мозок? Це так, Метаморфе?
Мені шкода, що я існую.
Ти вихідець з Гандахару, допоможи нам боротися з тими, що бажають йому загибелі!
Сила металевих людей - від тебе, тобі буде легко...
Легко!
Легко...
Ти захоплюєшся, захоплюєшся.
Мені треба подумати, знайти зв'язок
між ними і мною.
Зв'язок, що робить їх поразку "фізично неприємною"?
Я сказав, що я подумаю!
Він нічого не обіцяв, сказав "я подумаю".
Але це ж чудово! Чудово, що він нас не убив!
Що він відпустив нас в Жаспер і дав нам речовину, що літає!
Речовина, що літає, зменшується.
І стає такою, що менш літає.
Дивися, звідусіль стікаються перелякані гандахарці.
Вони сподіваються знайти притулок в Жаспері.
Сіле, дзеркальний птах!
Він доповість про наше прибуття.
Цього разу йому кінець.
Прощай, аморфний Метаморф!
- Ну що? - Це здивує тебе лише наполовину.
Ця речовина і, скажімо так мозок металевої людини -
однієї природи.
Єдина відмінність - у віці клітин.
Величезна, нез'ясовна відмінність.
Метаморф вдавав, що нічого не знає. "Я повинен знайти зв'язок".
Гаразд, Метаморфе, я тобі поясню зв'язок:
Ці вбивці, ці металеві виродки народилися від тебе.
Їх ніщо не зупинить.
Навіть мертві, вони йдуть вперед!
Термінове повідомлення, термінове повідомлення.
Амбісекстра і Рада жінок, терміново зайдіть в Центральну лабораторію.
Термінове повідомлення, термінове повідомлення.
Амбісекстра і Рада жінок...
Що, Бламінор, хороші новини?
Справа прояснюється. Сідайте.
Жаспер, відділ досліджень.
Вивчення біотипа.
Назва: Метаморф.
Досліджуваний мозок демонструє надзвичайне зростання:
за декілька днів його об'єм майже подвоївся.
Проте за своїми можливостями він сильно поступається справжньому мозку.
Розміри Метаморфа змусили нас перейти з лабораторії
на експериментальну платформу, в Ексцентричному океані.
Зовнішній вигляд Метаморфа сильно змінився.
Але найдивніше те,
що він сам створює власні відчуття:
зір, дотик
та інші, про які нам схоже, нічого не відомо.
Це жахливо!
В цілях безпеки ми повинні припинити вивчення Метаморфа.
Але чи здатні ми його знищити?
Продовження зрозуміле.
Метаморф сам знищив своїх творців.
Жаспер відмовився від подібних досліджень
і чудовисько було забуте у Ексцентричному океані.
Забуто!
А його клітини продовжували розмножуватися.
Вони - мозок металевих людей!
Значить, Гандахар створив собі ворогів, сам того не відаючи!
Вночі вони відключаються.
Це лише перепочинок. Сільвен повинен знищити Метаморфа.
Секунду! Метаморф дозволив мені повернутися в Жаспер.
Він не знає про свій зв'язок з металевими людьми
і не хоче нас знищити.
Я з ним поговорю. Я зумію його переконати.
А якщо він тебе не послухає?
Тоді я уб'ю його.
Але як?
Я розробив чарівну зброю.
Ну, я так думаю.
Одного уколу повинно вистачити.
Я чекав на тебе.
Чудовисько!
Брехун!
- Ти знав, що металеві... - Я знаю.
Ти знаєш, що металеві люди - мої виконавці.
Але я знаю те, чого ти не знаєш: вони приходять з майбутнього!
Але я бачив що вони роблять! Вони винищують живих людей.
Вони поміщають їх в яйця, де люди зазнають мутацію...
Ти хочеш в цьому розібратися?
Ти хочеш врятувати Жаспер?
Хочеш мене убити?
Залиш свій безглуздий шприц і слухай.
Я повторюю: це вторгнення йде з майбутнього!
Абсурд! Це неможливо!
Що тобі відомо про час?
Про його протяжність, дірки, помилкові перспективи?
Про його уявні парадокси? Про його поєднання з простором?
Ти вважаєш Жаспер - жертва вторгнення?
Це ж повна нісенітниця!
Тут інша логіка:
вторгнення дійсно здійснилося
але воно йде з майбутнього.
- Яким чином? - Просто через двері.
- Через двері? - Через двері у Часі.
Ти їх бачив, але нічого не зрозумів.
Ці двері у Часі... працють в двох напрямах?
Як і усі двері.
Значить полонені у яйцях вирушають в майбутнє.
- Навіщо, Метаморф? - Зараз я цього не знаю.
Доведи, що ти не брешеш.
У тебе вже є доказ: ти живий.
Я міг тебе знищити ще до прибуття.
Але я прагнув цієї зустрічі не менше тебе.
Це нова пастка?
Сіл, єдина пастка -
це наше майбутнє.
А я не можу цього допустити!
Мені нестерпна думка, що я стану ватажком армії вбивць.
Сіл, я хочу...
аби ти знищив мене через тисячу років.
- А чому не зараз? - Зараз?
Я цього не хочу, а ти не можеш.
Я невразливий.
Поки що.
Зустрінемося через тисячу років.
Це неможливо! Я вже помру.
Протягом цієї тисячі років ти будеш ні живим, ні мертвим,
а сплячим на дні океану.
У призначений день, в призначену годину,
ти прокинешся таким же молодим, сильним, рішучим
і спробуєш знищити старого Метаморфа
і всіх металевих людей.
Якщо тобі це вдасться, Жаспер буде врятований.
А я стану полоненим майбутнього вигнаним зі свого часу,
розлученим з тими, кого люблю...
Це професійний ризик, лицарю.
Але, можливо, у тебе є шанс повернутися в сьогодення:
двері у Часі.
Двері у Часі...
Як і раніше немає звісток від Сільвена?
Ми втратили з ним контакт.
Рада вважає місію лицаря завершеною.
На якій підставі?
Ми не можемо дозволити собі розкіш чекати і навіть сподіватися.
Зачекайте!
Зачекайте трохи. Хто сказав, що Сіл зазнав поразки?
В разі його успіху металеві люди припинили б бійню.
Не може бути все так просто.
Сіле...
Поквапся...
Поквапся, милий...
Трансформери чекатимуть
доки їх не знищать металеві люди?
Ми були-будемо здатні битися і перемогти...
Перемогти?
Перемогти в чому?
Для нас це була-буде війна усередині тіл,
у якій неможливо перемогти.
Означає це була-буде смерть без боротьби?
Ні, Шайоль.
Ні, це боротьба.
У нас вийшло.
Але це ненадовго.
Шкода.
Шкода, що наші здібності обмежені.
Ці здібності могли б допомогти Жасперу.
Жаспер нам не допоміг!
Ніколи трансформеру не було - не буде дозволено там проживати!
Ніколи! Так було завжди.
В разі смертельної небезпеки все швидко змінюється.
Гандахар пригадає, що трансформери теж гандахарці!
Дзеркальні птахи, птахи-спостерігачі, птахи-вартові,
мої птахи-охоронці врятуйте нас від загибелі.
Відірвіть Жаспер від землі!
Прощай, Гандахар. На тобі так приємно було жити.
Через тисячу років
Гандахар був зруйнований, а його жителі знищені.
Тисячу років назад
Гандахар буде врятований
і уникне неминучого.
Через тисячу років Гандахар був зруйнований,
а його жителі знищені.
Тисячу років назад Гандахар буде врятований
і уникне неминучого.
А ось і я, Метаморф!
Пройшла тисяча років!
Я прокинувся в призначений день, в призначену годину, як ти хотів.
І я прийшов зробити те, що ти хотів.
Хто тебе послав?
- Ти був-будеш гандахарець? - Я був-буду.
А ви були-будете друзі.
Сіл, лицар!
Я тебе знаю.
Я теж тебе знаю.
Я бачив тебе з твоїм вождем мало не тисячу років назад!
Тисячу років назад...
Тисяча років, один день -
це одне і те ж, якщо ти пройшов через двері Часу.
Промінь, що перетворює все на камінь, яйця-в'язниці, стрибок в майбутнє,
люди і трансформери разом.
Але після прибуття - сортування:
нормальні в один бік, виродки - в інший.
Виродкам цього разу пощастило:
ми були-будемо непридатними, невідновлювальними!
Нас відкинули, як і в Жаспері. Заслали під землю, як і в Жаспері.
А інших?
Гандахарців з красивими обличчями і досконалими тілами?
Так, таких, як я.
Вони жалкували, що не народилися виродками.
- Їх систематично знищують? - Ще гірше.
- Не намагайся взнати. - Але я повинен знати!
Я повинен це зрозуміти, аби припинити цей жах.
Лицарю, ніхто не сумнівається у твоїй мужності, твоїй доблесті.
Але як зруйнувати подібну міць?
Де ми?
У місті металевих людей.
Ти не впізнаєш?
Довкола Метаморфа був лише Ексцентричний океан.
Метал покрив усе, окрім дверей Часу, я так і думав.
Все нові і нові полонені.
Машина прибирає з них весь вміст.
Треба поглянути, що з ними роблять.
Неможливо уявити подібний жах.
І подібну безглуздість. Настільки складну систему знищення.
У цьому є страшна логіка.
Пройшла тисяча років.
Метаморф дуже старий, його клітини не оновлюються.
Для виживання йому потрібні свіжі клітини.
А промінь, що перетворює на камінь, яйця, двері Часу потрібні...
Аби дорогоцінні субстанції перебували неушкодженими.
Неушкодженими доти...
Вторгнення, руйнування планети - все йде від Метаморфа.
А якщо те, що ти називаєш Метаморфом
з часом теж стало металом, як і все, що нас оточує?
А якщо цей метал зовсім не метал?
Наші мізерні можливості допоможуть це взнати.
Мертві клітини спресовані...
закам'яніли...
Дегенеративні клітини Метаморфа, які через відхилення...
Ми знаємо й інші.
Металізуються у міру старіння.
Метаморф жахається цієї останньої стадії.
Він хоче, аби я убив його раніше.
Він хотів.
Чи не відмовиться він від договору у віці тисячі років?
Я ризикну. До того ж у мене немає вибору.
Але у тебе були-будуть союзники.
Коли ти на нього нападеш, ми почнемо діяти.
Першочергове завдання - резервуари, що живлять Метаморфа.
Відрізаний від них він швидко втратить силу.
Треба звільнити полонених.
Треба почати спочатку:
нейтралізувати металевих людей.
А тепер залиш мене.
- У мене особиста зустріч. - Я піду з тобою.
Ні.
Я ж сказав: особиста.
Це початок кінця, Метаморфе.
Не радій завчасно, лицарю.
Ці клітини відпадатимуть, як лусочки, аби поширюватися,
покриваючи все довкола.
А свіжі клітини будуть поступово їх замінювати, і так незкінченно.
Доведеться нескінченно тебе вбивати!
Відділяти твою субстанцію від субстанції твоїх жертв!
Практична система!
Ти ж говорив: "Я хочу, аби ти знищив мене через тисячу років".
Ніколи я не говорив подібної нісенітниці!
- Пам'ять від старості відбило? - Я не постарів!
І ніколи не постарію!
- А ти прийшов мене убити? - Так, прийшов убити!
На прохання Метаморфа, що знаходився при повному розумі.
Учені Жаспера вклали все знання в цей маленький шприц!
Досконала зброя!
Тобі треба б випробувати його, наприклад, на собі.
Вони підірвали акведук.
Ліва півкуля ізольована. Підняти по тривозі всі пости.
Здалася кора мозку.
Серйозно пошкоджено подвійний захисний ланцюг біля мозочка.
Я викликаю сенситивне реле, я викликаю...
Який раптом настав спокій...
Нарешті тиша...
Справжня тиша...
Чому сьогодні сонце чорне?
І вихором крутяться снігові плями...
Вони покривають все довкола.
Я не відчуваю болю, втоми...
Як забутися сном... як?
Без цього важкого сновидіння,
яке мене мучить.
Наказ металевим людям: зруйнувати двері Часу.
Хто відкрив сейфи пам'яті?
Все кинуто безладно...
Навіщо я з'явився на світ?
Так погано, так погано...
Надто пізно, лицар, зараз...
Ні! Ні! Ні, лише не один.
Крижаний океан...
Я теж з Гандахару.
Почекайте мене, почекайте мене...
Навіщо було вбивати Метаморфа?
Гандахар зруйнований, Жаспер обезголовлений,
а його мешканці, перетворені у камінь, загубилися в майбутньому.
Їх можна знайти.
Коли? Через тисячу років?
Дзеркальний птах!
Жаспер врятований?
Переклад SergoMozaic. Спеціально для Hurtom.com.
Слава Україні!