Je mi líto, drobotino, budeme tu trčet.
Rozbil se náklaďák a policajti si dávají
s úklidem hezky na čas.
Myslí si, že můj pupík je kopec. Lou, Lou, rychle, udělej mi selfie.
Nebude to selfie, když to vyfotím já.
Chce mi dát pusinku. Rychle, selfie! Selfie!
Ale ne, vybil se mi telefon.
Milhousi, přicházím o něco ve skupinovém chatu?
Je to paráda.
To se nedá stíhat.
Jaký jazz posloucháš, pitomý nebo nudný?
Podcast Marca Marona.
Dělá skvělé rozhovory se zajímavými lidmi.
Nuda, nuda, neznám. Nuda, nuda, neznám.
Loudon Wainwright, nuda, nuda.
Dělá rozhovor i s Krustym?
Jo. Hej, ne, to je moje sluchátko.
Nech si ho.
Páni, To je neuvěřitelné, Krusty.
Opravdu, nechce se mi tomu věřit.
No, ale je to naprostá pravda.
Mám strach z koláčů.
To je šílené, protože jsem tolikrát viděl, jak vás strefili koláčem do obličeje
ve vašem pořadu.
Ne, ne, ne. To jsou dorty, co jen vypadají jako koláče.
Jo, tak takhle to děláte.
Nejde o těsto, ale o náplň.
Krusty, něco by mě zajímalo
a nechci se vás dotknout,
ale vůbec o tom nemluvíte.
Můžete mi říct o Vesmírných píscích?
Tak to ne. O tom se bavit nebudu, knírači.
Můžeme se bavit o vybuchujících koktejlech
v Laffy Mealech. Našly se vůbec ty dětské nosy?
Dobře, dobře, povím vám Vesmírných píscích,
filmu, který mě téměř stál duši.
Jo, jo, pokračujte, jen nakrmím kočky.
Všechno to začalo ve zlatém období Hollywoodu,
na konci 80. let, kdy frčely velké bijáky.
Spojily se dvě kýčovitá slova do jednoho názvu,
na konec filmu se pustí rapová píseň, aby vysvětlila děj
a bác. Jste na obálce časopisu Premiere.
Hrál jsem v oblíbené akční komedii
Hodný polda, psí polda.
Kde jsem hrál zavražděného poldu,
který se reinkarnuje jako parťákův bernardýn.
Pět rozbitých aut, sto zničených vrtulníků
a starostova žena má blechy.
Vraťte odznak a obojek. Měsíc budete mimo službu!
-Pro mě to je jak sedm měsíců. -Psí poldo!
Všichni najednou chtěli dělat s mnou kšefty
a se všemi velkými talenty jsem chodil na krevety.
Neúspěch byl v nedohlednu.
UMĚLECKÁ INTEGRITA ZAKÁZÁNA
A samozřejmě studio chtělo pokračování.
Tak jo, Krusty. Hodný polda, psí polda 2: Zlatý revolver
je připraven. My… kdo to napsal…
nějací dva Terryové napsali skvělý scénář.
Režie se ujme Savage Sam Borgberg. Tak kdy začneme?
Je mi to jasné. Vy si myslíte, že se nechám uplatit
a budu produkovat laciná pokračování pro snadný výdělek.
-Ano. -Tohle je můj příští film.
VESMÍRNÉ PÍSKY
Vesmírné písky? Krusty, děláte si srandu?
Je to nejznámější nefilmovatelná kniha v dějinách.
Kubrick se kvůli tomu stáhl do ústraní, Coppola zase alkoholikem.
Čtyři Jeffové podle ní chtěli napsat scénář, ale ani jim se to nepodařilo.
Když jsem si ji omylem koupil v porno knihkupectví, změnila mi život.
„Tohle světlo svítí z hvězdy na hvězdu,
z duše na duši a spojuje všechno ve vesmíru.“
Páni.
Moc se mi nezamlouvá, že hrdina neodmítá úkol,
než ho přijme. Tobě se to zamlouvá?
Hele, nebudu pít z žádného záchodu,
dokud tomu filmu nedáte zelenou. A už nechci hrát psa.
No dobrá, máme tu komika, co chce natočit
hogo-fogo sci-fi zbytečný film.
Uděláme to takhle. Vyhovíme mu, ale uděláme to nechutně levné.
Natočíme to v Mexiku v podstatě zadarmo.
Najmeme vyhořelého režiséra a budižkničemy na vše ostatní.
Bude to takový propadák, že se ten klaun připlazí zpátky
a natočí tolik Psích poldů, kolik budeme chtít. Ještě dva.
Vesmírné písky dostaly zelenou
a studio najalo ten nejméně schopný štáb,
včetně mladého, čerstvě zamilovaného páru.
Ona byla plná optimismu
a on byl o něco méně tlustý, než bude.
Není to nádhera?
Budeme spolu celé léto pracovat na filmu jako produkční asistenti.
Je to tak romantické.
Jsme jako Elizabeth Taylorová a Richard Burton,
kdyby museli všem nosit kafe.
Tak jo, panstvo. Vyrážíme do Juárezu v Mexiku.
Tam jsem natáčel i Trable v Manhattanu. Přišel jsem o hodně dobrých lidí.
Tak, jedeme!
MEXIKO
Proč jsme zastavili?
Z autobusu už dlouho kape olej. Podívejte se, co je za námi.
To bylo doslova?
KOMPARZ
Vesmírné písky, den první, scéna první, pokus první.
REŽISÉR
Akce!
Tak pusté, tak neznámé a přece povědomé.
-Hej! Co to sakra je? -Stop. Stop!
Ten písek má barvu jako písek. Má být červený!
-No a co? Je to jen písek. -Četl jste vůbec tu knihu?
Krvavé duny jsou to jediné, co po lidstvu zbylo
po Rezatých válkách!
Nebudu nic číst. Je to vesmírný biják.
Laserová auta, ženské s chapadly místo rukou, prásk, prásk a je to.
Poslouchej, ty netalentovaná vykopávko!
Vrať se do své nálevny u jezera Toluca,
protože ty si na mém snímku ani neškrtneš!
Pane, já dělám u filmu od dob, co se jim říkalo „fotky“.
Jednou jsem natočil dvouhodinový snímek za 90 minut.
A tak vám řeknu slovy Lillian Gishové,
naserte si do klobouku.
A teď mě omluvte,
půjdu se záhadně utopit do moře.
Možná se k vám doneslo, že jsme se přátelsky rozešli
s tím debilem režisérem. Přeji mu hodně zdaru.
Je jasné, že pouze jediný člověk dokáže tento film natočit.
Já.
Určitě si říkáte, že jsem si toho na sebe vzal moc.
Hlavní role, režie a také mě přinutili snímek financovat.
Není to tak, musíme ten příběh povyprávět.
Je to tak vzrušující.
Krusty je plný vášně a vizí, aby se mu ten film podařil.
Vůbec neutuším, jak se točí filmy. Nic nevím.
Všichni ti lidé jsou nahraní. A navíc dostanou jen triko.
Jasně, jasně. Už to chápu.
Tak jako každý herec před vámi jste si myslel, že můžete režírovat.
Zdálo se to tak snadné.
Prostě děláte rukama takhle a pak bum, bum, bác.
Annie Leibovitzová vás fotí ve vaně plné mléka.
Jo, ale jsou velká očekávání.
Pamatuju si, že když jsem točil speciál
-v komediálním klubu v Tampě-- -Tohle není o vás!
Nechal jsem vás mluvit o sponzorovi.
Tak teď už buďte zticha.
Říká se, že v Hollywoodu nikdo nic neví.
No, já jsem toho věděl ještě méně,
CO by měla mít princezna na hlavě,
-peří nebo šupiny? -Já nevím, třeba šupiny?
Tak na padne celý kostýmní rozpočet.
Osvětlovači chtějí k obědu vařené párky,
ale mechanici zase grilované.
Každopádně žádné párky nemám, tak co teda?
Chcete, aby se dveře rakety otevíraly
„Zzztt-zzztt,“ „pšwiš“ nebo „wá-wá“?
Judd Nelson nechce opustit přívěs.
Christian Slater nechce jít do přívěsu.
Kolik cukru si dáváte do kávy?
Přestaňte se mě ptát!
Je to oficiální přestávka, nebo jen krátká pauza?
Chudák klaun.
Ten film je jeho sen, ale nic se nedaří.
Takový už je mexický šoubyznys.
To tady není nic doopravdy?
Není vám nic?
Jo. Jsem neschopný. Nedokážu nic rozhodnout.
Tak začneme s malými rozhodnutími.
Jakou barvu by měla mít krev vesmírných příšer,
-oranžovou nebo zelenou? -Oboje. Ani jednu. Nevím!
Zavřete oči, zhluboka dýchejte a představte si tu krev. Jakou má barvu?
-Oranžovou. -No paráda. A je rozhodnuto.
No jistě! Oranžová! Věděl jsem, že jsem génius! Dokázal jsem to!
No, je to jen jedno malé rozhodnutí.
Nejsem nic. Podvodník bez talentu. Úplná nula.
To mám ale štěstí, že pracuju pro nejvíc nesebejistého člověka v Hollywoodu.
Všechno jste riskoval, abyste vyprávěl ten příběh. Musí se to povést.
Třeba to zvládnu s vaší pomocí.
Jak by se vám líbilo, dělat asistentku režie?
-Vážně? -Potřebuju pomoct se rozhodovat.
Ne, počkat. Něco takového nechci! Bože, tak co teda?
-To první, první. -Beru vás.
Víc dynamitu.
Komparzisti jsou příliš blízko výbušninám.
No a? Máme jich přece dost. Jsou to jen komparzisti, ne?
Řekněte tomu fuckovi, ať se přihlásí na hereckou školu jako školník.
Krustymu se líbí, co děláte. Stejná energie, jen rychleji.
Řeknete mu, ať si trhne.
Říká, „Jasná páka, šéfe.“
Je toho na mě moc. Záleží na mě celý film.
-Vyprávějte příběh pro lidi. -Tenhle zadkový dublér pro akční scénu,
tenhle zadkový dublér pro milostnou scénu. Děláme umění!
Omlouvám se za zpoždění, s Krustym jsme chystali storyboardy na zítřek.
Zblízka, střední, zdálky, zdálky, uváděcí, zblízka,
z vlastního pohledu, široký a pak, to neuhodneš, střední!
Máš tolik práce s režisérem, že tě vůbec nevídám.
Krusty mě potřebuje. Je v hrozném stresu.
Nevěřil bys, kolik režisérského prášku musí šňupat.
Všichni se tak snaží.
Museli jsme celé kulisy přemalovat černobíle kvůli vzpomínkové scéně.
Kdybychom neměli štábní prášek, nezvládli bychom to.
Bude to stát za to, až snímek zahřeje diváky u srdce,
jak bude Peabo Bryson zpívat titulní píseň na závěr.
On s tím souhlasil?
-No, plně tomu oddaný není. -A není jediný.
Měl to být romantický výlet,
ale kdykoliv jsme spolu sami, ozve se tvůj pager.
Teď si klidně můžeme užít romantickou chvilku.
Jo, miláčku.
REŽISÉRSKÝ PRÁŠEK KÁVA
Kde jste byla? Musel jsem se dívat na dnešní záběry sám.
Zdravím. Vítejte. Zdravím. Vítejte. Zdravím. Vítejte. Zdravím.
Přehrával jsem si to celou noc. Co z toho je lepší?
Nemáme tam i „Dobrý den“?
Omlouvám se, ale byla jsem se svým přítelem Homerem.
Přítelem? Nemůžete mít přítele. Já vás potřebuju!
-Krusty! -Ne jako přítelkyni.
Jako matko a psycholožku a rabínku, co umí používat kopírku.
Musíte se s ním rozejít.
Věřím v tento film, ale také věřím v Homera a Marge.
Já, já jsem Marge.
No jistě, Marge. Marge. To vím. Marge. Marge.
Nedám Homerovi kopačky. Je to má spřízněná duše.
Víte co? Já to chápu. Tohle má přednost.
Opět jste ta jediná, co mi dokáže otevřít oči.
-Děkuju. -To je v pořádku.
Není to v pořídku. Já toho přítele semelu,
až bude jemnější než náš červený písek, který si teď přeju, aby měl barvu písku.
Pošlete sem anesteziologa, chci si zdřímnout.
-Se sny nebo bez? -Překvapte mě.
Páni, to je šílené, že?
Jak narcismus a nejistota jdou ruku v ruce?
Nechtěl jste se s mířit s tím, že vaše asistentka měla přítele.
-Proč všechna ta žárlivost? -Co já vím? Cvokařku jsem vyrazil,
když jsem zjistil, že má i jiné pacienty. Každopádně…
Dával jsem jejímu příteli ty nejnebezpečnější úkoly na place.
Došla mi snídaňová burritos.
Přineste kaskadérského panáka.
Paráda. Ještě jednou pro jistotu.
Říkám ti, tvůj šílený šéf mě chce dostat.
To není pravda. Krusty si našeho vztahu váží.
Každý den říká, že by byla velká škoda, kdyby se ti něco stalo,
a pak se jen směje a směje.
Tak proč musím jí na poušť
najít ještěra pro novou scénu s vesmírným ještěrem?
-To zní docela nebezpečně. -Ne, určitě je to naprosto bezpečné.
Uvidíme, jestli se vrátím živý.
Hej, ještěre, ještěre. Kdo chce být ve filmu?
Je tady teda spousta koster. Mexičani asi mají hodně rádi Halloween.
Né! Co to…
Spadl jsem do rokle.
Zbývá jediné. Trpělivě čekat na smrt.
-Tati, vzbuď se! -Co?
-Jo, vstávej, špekoune. -Co jste zač, mluvící kaktusy?
Jsme děti, které nebudeš mít,
pokud nezvedneš svou línou prdel z té jámy.
A správě se to říká „kakty.“
Proč bych se měl o něco snažit?
Marge tráví veškerý čas s tím ufňukaným klaunem.
Myslel jsem, že já jsem její vášnivý projekt.
Jednoho budeš rád za manželku,
co má pochopení a trpělivost pro sobecké oplácané muže.
Co je to za plešouna?
-Myslím, že se asi nenarodíme. -Promiň, Maggie.
Vyliž mi trny.
Ty jeden píchavej!
Casa. Jsem zachráněný.
Ay, caramba!
Pánové bolesti mě přinutili vydolovat každý lom na planetě,
ale netušili, že mám Drahokam lásky celou dobu u sebe.
A stop!
To byla paráda. A ani jste nepopletl text.
Díky.
JMENUJE SE MARGE
Marge, pomohla jste mi stát se režisérem, jakým by měl být každý.
Laskavý chlapík, kvůli kterému všichni na place trpí.
Unesli Homera. Je tam i vzkaz.
„Máme vašeho reptajícího sraba.“
„Výkupné je milion dolarů
nebo 100 permanentek na Los Angeles Raiders.“
„Raiders, do toho.“
Jejda, to je mi líto.
Nemáme rozpočet na jeho výkupné, ale vím, co by mu udělalo radost.
Zvláštní poděkování v závěrečných titulcích
hned před tím, jaké autentické záběry jsme použili.
Zpátky do práce.
Ne. Tenhle štáb nenechá nikoho ve štychu. Musíme Homera zachránit.
A je mi jedno, kolik přesčasu nám za to zaplatí.
Jo, nemáme sice milion na výkupné,
ale máme něco jiného. Filmová kouzla.
Všichni se posilněte práškem.
„Aj, aj, aj.“ Přesně tak.
Vraťte nám našeho asistenta!
Američani mají zbraně budoucnosti.
Ty zbraně budoucnosti nejdou skutečné.
-Přestaňte střílet. Stop! -Tak jo, dáme si pauzu.
Nemáme pro vás milion dolarů,
ale máme něco mnohem cennějšího.
Hollywoodský film.
A chceme za něj toho nejpodřadnějšího člena štábu.
Prodáme ho za co největší cenu na festivalu MIFED!
Platí.
Ne, ne! Nesmíte jim dát mé mistrovské dílo.
„Světlo svítí z hvězdy na hvězdu,
z duše na duši a spojuje každého ve vesmíru.“
Buďte člověkem, který věří v tato slova,
a umožněte světlu mezi mnou a Homerem dát nový život v našem vesmíru.
Pánové, film je váš.
Jste dobrý člověk, Krusty.
Ale jen, když jsme s vámi. Takže už vás nechci nikdy vidět.
Souhlasím.
Mám za sebou hodně rozhovorů, ale ty jo, páni.
Jsem rád, že to Byron Allen zrušil.
Potom už byla má kariéra u filmu kaput. Dal jsem se na dětské pořady
a na filmy jsem zcela zanevřel.
Tak, lidičky, jste to slyšeli. A bylo to nezapomenutelné.
Srdceryvný příběh o nesobeckém činu jednoho sobeckého muže.
„Máte rádi pražené kešu, ale nemáte čas si je sami pražit?
„Kešu bomby převrátily trh s praženými oříšky na hlavu.
„Snězte je, dokud jsou horké!“
Mami! Tati!
Neřekli jste nám, že jste spolu pracovali u filmu.
Tak odtud máš tu filmovou bundu.
Ten bláznivý snímek? Jó, to už je tak dávno.
-Byli jsme velice mladí. -Jaké to bylo?
Práce na tom filmu byla vlastně hodně podobná našemu manželství.
Dlouhé hodiny, pitomé hádky, které si člověk ani nepamatuje,
ale zatracené dobré snídaně.
Dobrá snídaně pomůže téměř ve všem.
Ale co se stalo s tím filmem? Viděl ho Krusty vůbec někdy?
Nevím. To už se asi nikdy nedozvíme.
Krystal lásky je opět celý.
Proroctví se naplnilo.
-Co? Čemu se smějí? -Myslí si, že je to komedie.
Mělo to ukázat, že jsme všichni propojeni.
Podívejte se kolem, člověče. Vždyť to tak ukázalo.
Jestli si myslíte, že tohle je to poselství, tak jste se zbláznil.
Překlad titulků: Štěpán Dudešek