Stimați clienți, iubirea mamei e veșnică,
dar otrava de șobolani Iubirea Mamei e la reducere doar astăzi.
BALOANE MARI DIN CARTIERUL CHINEZESC
Mami! Te așteptam la geam.
Duc eu punga cu lapte? Sunt foarte puternic.
- Te-am desenat. - Așa e.
A desenat cu budincă.
Frumos!
- Dar ar trebui să ștergem pe jos. - Nu!
- Bine.
- N-o omorî pe mami din budincă. - Nu.
S-o fi văzut când am lins din tati de ketchup.
- Nu! - Ia uitați ce am luat!
Te iubesc!
Hai să ne jucăm cu baloanele!
E un moment perfect.
- Ce-ai pățit, Marge? - Ne scapă printre degete.
Trebuie să încetezi.
Ce-ai spus?
Bart!
Zbor!
Bart! Ce se întâmplă?
Nu!
Nu! S-a spart.
Nu! Nu mă da în judecată, Dracula!
Ai zis ceva?
Visam la cum ne jucam cu baloanele de săpun cu copiii.
Dar eram tare tristă.
- De ce erai tristă? - Fiindcă știam că o să se termine.
Te înțeleg.
Și eu mă întristez când ajung la ultimii 30 cm din sendvișul de 180 cm.
Iubito, ești leoarcă!
E zeamă de baloane.
Iubito, n-arăți prea bine.
Adică mie mi se pare că arăți super, dar un medic, de pildă, s-ar îngrijora.
Ai pielea palidă, fierbinte și rece în același timp.
Nu trebuia să mâncăm aseară la Marțea O'Vinerea.
- Am băut trei pahare de rosé cu gheață. - Și două de Bloody Mary cu gheață.
Ne-am îmbătat, nu glumă.
Și-apoi am luat hotdogi de la vânzătorul ăla ambulant dubios.
Dar miroseau divin!
Înveliți în bacon, sfârâind pe capacul ăla de roată...
Homer, nu asculta, să ne păstrăm...
romantismul.
Ție de ce nu ți s-a făcut rău?
Se cheamă că eu nu mai am ce vomita.
- Să-l sunăm pe dr. Hibbert? - Nu, mă simt mai bine. Mi-a trecut.
Totul e-n regulă.
Mâine e Marea Țopăială. Nu cred că poți să mergi.
O să sun dimineață la școală.
Trebuie să merg.
M-am înscris la trei chestii pe părinți-martiri.com.
Nenorocitul ăla de site.
Unde e băiatul?
Cucu-bau!
Unde e băiatul?
Unde-i mititelul meu cel special?
Bart, unde ești?
Ține-mă bine!
BUN-VENIT LA GRĂDINIȚĂ
Nu pățești nimic.
Hăinuța!
Bart?
Mă ajută cineva? Mi-am pierdut băiețelul.
Bart!
Nu! Tocmai era să le bat pe muștele astea mutante la tenis.
- Ce vrei? - Mi-am pierdut băiețelul.
Știi că e doar un vis, nu?
Asta ar explica multe.
Da, în realitate nu știu să cânt din bucium.
E cumva un vis din alea în care ești conștient că visezi?
Se cheamă cumva. Mi-a zis cineva odată.
- Eu ți-am zis. - Exact!
Eu sunt Lisa ta interioară.
Mi-amintesc tot ce ți-a spus Lisa exact așa cum ai auzit-o.
CAMPIOANĂ LA SILABISIT
Serios? Poți să-mi spui cum a zis Lisa că se cheamă visul în care știi că visezi?
Da. E un concept științific numit vis lucid.
A fost inventat de experți în somn din nu știu ce țară.
E la fel de isteață ca Sheldon mare.
Cum e visul tău lucid, poți influența tot ce se întâmplă.
Eu l-am făcut pe Homer vidră?
Da. Apare sub multe forme în visele tale.
E vidră căci ieri era în piscina copiilor și mânca nacho de pe burtă.
E o masă la purtător.
Uneori e clovn, alteori e cartof, alteori e cartof cu față de clovn.
Alteori apare ca cei doi frați din Property Brothers.
- De ce sunt tipii ăștia? - Lasă, știu eu de ce.
Dar de ce am coșmaruri cu Bart? S-a întâmplat ceva?
Cum îmi văd amintirile recente?
E visul tău lucid, tu hotărăști.
Eu hotărăsc că toate gândurile de ieri se află, ce știu eu, în cuptor?
Sigur. De ce nu?
O MAI TRĂI ĂLA DIN DINASTIA? ȚIPĂ BART
Așa...
Mamă, vino repede!
- Am venit. Ce-ai pățit? - Mi-a intrat o așchie.
- Asta-i tot? - Îmi cam curge sânge.
Sau nu.
Când ți-au crescut așa mâinile? Sunt mai mari decât ale mele.
Nu știu. Oi avea mâini ciudate.
Scoate-o, te rog.
Nu te-am mai ținut de mult de mână.
Ai scos-o?
Mersi.
Deci de-aia ai coșmaruri! Bart e mojic și plin de așchii.
Posibil. Sau m-oi fi săturat de hotdogi fripți pe capace de roată.
De ce i-oi mânca? Nu-mi stă în fire.
După ce tragi la măsea, te crezi în stare de orice.
Eu l-am provocat la skanderbeg pe valet, numai că era doar un indicator.
De ce am băut vin cu gheață la restaurant în timpul săptămânii?
Ai zis că vrei să bei ceva după discuția cu învățătoarea lui Bart.
DISCUȚIA CU ÎNVĂȚĂTOAREA
Orice-a făcut Bart, plătim curățătoria, înlocuirea, psihoterapia lui...
Nu e cazul. Discut cu toți părinții, chiar și ai copiilor normali.
Bart e normal!
Pardon, nu se mai spune „normal”.
Discut cu toți părinții, nu sunteți speciali.
Adică sunteți, dar...
Ce voiați să ne spuneți?
După cum știți, Marea Țopăială e semn că se apropie sfârșitul anului.
E momentul potrivit să discutăm despre trecerea în clasa a V-a.
E ultimul an de școală elementară, urmează gimnaziul, apoi...
Gimnaziu?
Apoi totul se schimbă.
Fete, acnee, droguri, miros de sudoare...
Am predat la clasa a V-a.
Vă implor să-i luați deodorant.
Din ăla adevărat, nu „natural”.
Par doar niște copii, dar put ca taximetriștii emotivi.
Esențialul e să nu vă speriați.
Bine... În ce privință?
Unii părinți cred că asta înseamnă sfârșitul copilăriei odraslei lor.
Dar clasa a V-a nu e sfârșitul copilăriei lui Bart, nu?
Teoretic, e ultimul an de copilărie.
- Ai aflat ce s-a întâmplat cu Bart? - Problema e ce o să se întâmple.
O să se facă mare.
Al naibii copil!
A fost un vis tare ciudat.
Bart avea patru ani și era adorabil.
Mai că am uitat că a fost o vreme când Bart era cuminte și Lisa, dificilă.
Cinstit vorbind, am doar 18 luni.
Sunt chiar precoce că mă comport ca un copil nesuferit de doi ani.
La naiba, încă visez!
Marea Țopăială!
Vin și eu!
- Ura! - Nu ți-e rău? Parcă vomitai.
Nu vomitam! Râgâiam tare după băuturile de aseară.
M-am înscris la gustări. Trebuie să fac bezele cu pufarine...
O să reușesc. Topesc doar margarina...
Nicio grijă! Supertatăl s-a apucat deja să le facă.
Ce pufarine ai folosit? De orez sau de cacao?
Le fac chiar eu. Orezul se pufarinește chiar acum.
Se pare că le-ai ars.
Nicio problemă! Le înmoi cu lichiorul de ouă rămas.
LICHIOR DE OUĂ
Vomit chestii mâncate cu ani în urmă.
Cred că am văzut niște tort de nuntă.
- Ar trebui să rămâi acasă. - Cred că ai dreptate.
E prima dată când ratez Marea Țopăială.
E super să ratezi chestii!
Când fac ceva, mi-e teamă că ratez șansa de a rata chestii.
Homer, te rog să faci ceva pentru mine.
Fă-le poză copiilor cu degetul în sus la linia de finiș.
Sunt pentru albumul meu.
Am decupat deja locul pentru fiecare an de școală.
Bart, să treci mai încet pe lângă tati, să apuce să focalizeze.
Mamă, nu pot să-ți spun pe ocolite, așa că o să-ți spun pe șleau.
La școală sunt celebru deja pentru pozele mele inventive și haioase.
Așa e. I-am auzit spunând asta pe unii dintr-a V-a.
Ce vrei să spui?
Nu ridic degetul pentru o poză la Marea Țopăială.
Ce?
Mi-ar strica reputația pe care mi-am clădit-o.
Fanii așteaptă poze cu pleoapele întoarse și cu nasul lipit cu scotch.
Nu știi în ce tensiune trăiesc.
E pentru albumul Marea Țopăială, ca să n-o uiți niciodată.
Dar mie nu-mi place Marea Țopăială, fac mișto de asta.
Ce?
Copiii detestă Marea Țopăială. Nu-i chiar așa de cool.
Anul trecut vi se părea cool.
MAREA ȚOPĂIALĂ E COOL!
Bart, doar un deget ridicat, te rog.
Îmi pare rău, dar nu pot. Mă caracterizează pozele trăsnite.
Ar trebui să respecți faptul că așa sunt anul ăsta.
Pari foarte matur, ca un om mare.
Detest asta!
Fugi! Vine ceva!
Asta-i o prostie. Nu-mi trebuie simboluri. Știu de ce mi-e teamă și nu e ursul.
Îmi pare rău.
Nu e un coșmar, e realitatea. Bart crește.
Trebuia să fi prețuit fiecare dată când m-a apucat de mână,
pentru că nu-mi amintesc când a renunțat să facă asta.
Poetul Khalil LeBron spunea odată...
„Părinții sunt ca niște arcuri...” Arc din ăla cu săgeată!
„...din care copiii sunt aruncați aidoma săgeților.”
Arcul nu se întristează când vede cât de departe zboară săgeata.
Arcul se întristează puțin. Nu vrea să se îndepărteze de săgeată.
TE IUBESC. MI-E DOR DE TINE.
Săgeata răspunde laconic la SMS-uri.
BINE.
Chiar și după ce crește Bart, le mai ai pe Lisa și Maggie.
Doamne, Lisa și Maggie! O să crească toți!
Bart e doar începutul.
Unul câte unul...
o să plece de-acasă toți copilașii mei.
O să-i pierd pe toți.
Iubito, să nu-ți defectăm creierul.
Mai știi spoturile alea care îți arată cum e când ești deprimat?
Ești însoțit peste tot de un nor. Te înghite canapeaua cu totul.
Și, când ajungi rău de tot, maimuțica nu mai bate din cimbal.
Uite! Bart e la locul de joacă.
Bart, au chestia aia cu arc în care-ți place să te dai.
Rața! Urcă-te pe rață!
Bart!
Nu!
Bine, poate că sunt puțin pesimistă.
Bine, un mic uragan de gânduri.
La un moment dat n-o să mai fiu mamă.
O să-mi umplu ziua cu hobbyuri idioate.
Nu vreau un magazin cu chestii artizanale!
Cum n-ai ajuns încă acolo, e o prostie să fii tristă de-acum.
E ca și cum ai ajunge la serviciu la timp. N-are niciun rost.
Să-ți arăt ceva.
VIN ȘI EU!
Vin și eu!
- Ura! - Nu ți-e rău? Parcă vomitai.
Oprește aici!
Mai uită-te o dată, dar acum privește încoace.
Vin și eu!
Ura! Vine și mami! Da, ce tare! Mama mea!
Exersează ridicarea degetului.
Eram tristă că lui Bart nu-i mai place Marea Țopăială
și n-am observat că scumpei mele Lisa încă îi place.
Deocamdată. La anu' pesemne o să-i treacă și ei.
Doamnă, vă rog să ieșiți din gândurile negre.
Ai dreptate. Lisa apreciază încă Marea Țopăială.
Tu cine ești? Poliția sentimentelor?
Nu. Sunt convins că mă aflu aici pentru că mă placi în secret.
Uniforma, greutatea bine echilibrată, vocea groasă și languroasă...
- Nu prea cred. Cel mult îmi place Eddie. - Mda, e un bărbat chipeș.
Ador cât s-a bucurat Lisa că o să merg și eu.
Ar trebui să merg pentru ea.
Trebuie să ajung la Marea Țopăială înainte să-și termine și Lisa copilăria.
Cum să fac să mă trezesc?
Cred că merge.
Bun! Arăt bine, mă simt bine.
Acum mă simt și mai bine.
Acum vin, Lisa! N-o să ratez clipa.
...sau un sendviș cu ouă și castraveciori de la Bufetul lui Joey Maioneză,
unde aveți parte de o primire caldă ca maioneza...
S-a zis cu mașina. Dar mami tot ajunge cumva, Lisa.
Așa, să pornim!
Trebuie să-mi fac cont. Nume de utilizator?
Mama-săltăreață. Indisponibil? Bine.
Mama-borâtoare. Indisponibil? Pe bune?
Mama-boritoare. Ce? Nu se poate!
Marge. A mers!
ȘCOALA GENERALĂ SPRINGFIELD MAREA ȚOPĂIALĂ
Am ajuns, Lisa!
MAREA ȚOPĂIALĂ
Am promis să port peruca asta haioasă dacă avem 30 de zile fără păduchi.
Au trecut doar 29, dar presupun că trece și ziua asta cu bine.
„Pe pista de țopăit merge acum clasa a II-a.”
E clasa Lisei!
Pardon! Dați-mi voie! Am venit să-mi susțin fata.
Știi ceva, Prințesă Albastră? Toți am venit să ne susținem copiii.
Așa că înghite gălușca și fă pași!
Îmi cer scuze. Mi-e foarte rău și voiam...
Ți-e rău? De la ce?
Nu știu. O fi vreun virus sau ceva infecțios.
FINIȘ
Nu! Miroase a mâncare. Nu-i nimic. Îmi țin respirația.
ÎNGHEȚATĂ - GOGOȘI
SUSHI DE VARĂ
HOTDOGI ÎNVELIȚI ÎN BACON
Trebuie să fac poza.
Doamnă Simpson?
PUNCT DE PRIM AJUTOR
Am făcut poza?
Am făcut o poză după ce am leșinat?
Da. V-am smuls cu greu telefonul.
Am fost răvășită după discuția noastră, când ne-ați zis că Bart nu mai e copil.
N-am zis așa ceva! N-aș spune asta în veci.
Bart nu și-a încheiat copilăria.
Am observat că ați tăcut după ce am pomenit de gimnaziu.
N-ați mai spus nimic.
Ați întrebat doar de ora reducerilor la Marțea O'Vinerea.
N-ați zis că îl așteaptă de-acum fetele, drogurile și acneea?
- Nu! Sigur că nu! - Doamne, am visat.
Trebuia să fi observat că aveați cinci metri înălțime.
Am mâncat niște porcării aseară.
N-ați zis nici să-i luăm lui Bart deodorant la anu'?
Ba asta v-am zis. E foarte important. Un deodorant tare.
Bart mai are mult din copilărie.
Se plasează pe mediană, deosebește dreapta de stânga, și asta...
N-ar fi trebuit să pomenesc asta la un eveniment școlar.
O să vă reveniți?
Da. O să mai stau întinsă până nu se mai învârtește școala cu mine.
Ți-ai revenit?
N-am făcut poza, dar Lisa s-a bucurat să mă vadă azi.
Deocamdată sunt fericită.
Cine știe ce ne rezervă viitorul?
Poate-și lasă Bart iubita gravidă în liceu.
Ai avea nepoți până să meargă Maggie la grădiniță.
N-ar fi minunat?
Trebuie să mă trezesc.
Vine!
Mititelul meu haios.
E o poză grozavă.
Ai făcut poza? Era centrată crăpătura?
Bart, a ieșit perfect!
- Ți-a plăcut? - La nebunie!
Mersi. Mergem la bazinul de înmuiat? E rândul profului de sport. Îl urăsc.
Sigur!
Hai să-l băgăm la fund!
BAZINUL DE ÎNMUIAT
În drum spre casă ne oprim să luăm niște deodorant.
Subtitrarea: Aurelia Ferencz