Рею, куди ти йдеш?
Йди спати.
Стережись, ти, нікчемний маленький...
Принцесо!
Доброго ранку, Волтере!
Хороша дівчинка. Їхньому газону удобрення не завадить.
- Доброго ранку, лейтенанте!
Місіс Рамсфілд.
Привіт, Рікі.
Ой, містере Рамсфілд, обережно. Принцеса...
- От дідько! - Ох!
Волтере! Волтере!
- Волтере! - Люблю цього чувака.
- Волтере! Волтере! - Марку!
На що дивишся?
Собака Волтера знову наклала купу на газоні Рамсфілдів.
Чудово, любий.
Я знаю ти там, старигане!
- Любий, любий, сусіди. - Слухай, шановний.
Твій нікчемний гавкучий щур...
щойно напаскудив на моєму газоні!
Якщо це станеться ще раз... лише раз... Я її спіймаю і покараю!
- Я зроблю це зараз. - Ні, ні, ні! Любий, не треба.
Давай. Пішли додому.
Люба, думаю, нам варто переїхати.
По той бік вулиці - торговці зброєю, по цей бік - божевільні.
І вони тільки сперечаються.
Досить їсти солодке.
Тепер ще й нові сусіди... Як їх звуть?
- Клопики? - Угу.
- Це слов'янське ім'я? - Я не знаю.
Живуть тут вже місяць. Вони збираються щось робити зі своїм садом?
Ти що-небудь їстимеш з цього?
Ой, ні. Знову щось з моїм шлунком.
Хотів би я знати, що там відбувалося вчора вночі.
- Я знала, що все так і буде. - Що?
- Нічого. - Що Керол? Про що ти знала?
Це вже почалося. Подивись на себе.
Ти сидиш вдома ціліми тижнями і нічого не робиш..
нудьгуєш, тиняєшся без діла і зрештою повернешся на роботу не відпочивши.
Зовсім ні!
Прошу тебе, давай зберемо речі й поїдемо на озеро. Просто поїдемо відпочити.
Поглянь на себе. Ти починаєш ранок, спостерігаючи за сусідським псом.
Ти називаєш поїздку на озеро відпочинком?
Чотири години простояти в пробці...
щоб потім сидіти у темній, вогкій кабінці...
і чекати, коли сусід з величезною головою...
нап'ється і впаде.
У нього гідроцефалія. Не слід з нього сміятися.
Люба, я не так уявляю собі відпочинок.
Ось що таке відпочинок: вештатись по дому, ледарювати.
Ось чого я хочу. Я хочу... ходити довкола
нічого не робити, послухати гру...
випити пару сотень пляшок пива.
Іноді викурити сигару... на вулиці.
Я навіть поставлю барбекю на задньому дворі. Я зроблю це.
Ось що мені потрібно, Керол. Мені потрібно...це.
І до кінця тижня я стану новою людиною.
Це твоя відпустка.
Тсс! Тихо!
Арт взяв гвинтівку.
Арте!
Гей, Рею, привіт! Ви що там снідаєте?
Знаєте, як Сьюзет дбає про годівниці для птахів.
Хтозна-звідки унадились ці ворони.
Вона постійно висіла над головою, щоб я їх позбувся.
Сказала: "Годувати ворон - це вже занадто".
- Не пам'ятаю, щоб я раніше бачила тут ворон. - Та ще й такі великі, негідниці.
Тому я взяв гвинтівку. Збираюсь пристрелити кілька штук.
Чому ти не поїхав зі Сьюзет до її матері?
Гей, не псуй мені апетит. Можеш уявити: я з ними двома наодинці цілий тиждень?
Я краще їстиму бите скло.
Це буде великий тиждень холостяка.
Вінсе.
Рею, а ти чому не на роботі?
- Я взяв відгул. - Відгул?
Це чудово. Ви збираєтесь на озеро або деінде?
- Ні, на задній двір. - Задній двір?
Я просто хочу побути вдома і відпочити.
Відпочити? Що ж, удачі з тими психами, що живуть поряд.
- Ти вже знайомився з Клопиками? - Ні.
- Ні, ще ні. Ніхто в околиці ще не познайомився з ними.
Але я говорив з агентом по нерухомості, що продав їм будинок.
Схоже на те, що їх попередній будинок згорів дотла.
- Справді? - Точняк.
Жахливе, лютуюче пекло.
Сусіди з пекла.
Можливо.
Я радий, що це не я живу з ними поряд.
Давай, подивися правді в лице. Ці Клопики дивні.
Я спостерігаю за їхнім будинком, відколи вони переїхали.
Ніхто не заходить. Ніхто не виходить.
Жодних гостей. Жодної пошти.
Рею, як гадаєш, що вони їдять?
Ну, Арте, можливо, ці люди хочуть залишити це при собі.
Пам'ятаєш, як там жили Непи?
Скільки разів ти спілкувався з Непами? Я двічі.
- Ой, та ну. - Вони навіть не попрощалися, коли виїжджали.
- Ой, будь ласка. Навіть не порівнюй їх.
Зрештою, хоч вони і не були балакучими...
Непи були майже нормальні.
Вони працювали на подвір'ї. Вони підстригали газон. Та що там, у них хоч був цей газон.
А ці Клопики...Ми навіть не знаємо, скільки їх там.
Їх троє.
Вони виходять тільки вночі.
Рікі Батлер сказав, що вони виходять по їжу вночі.
А, Рікі Батлер сказав.
Минулого тижня, коли я був на даху з телескопом...
Я бачив їх на задньому дворі.
- Милий, і що ж вони робили? - Рили.
- Щось на зразок могили? - Можливо.
Так, припиніть цю балаканину.
Я хочу, щоб ти і Рікі Батлер припинили шпигувати за Клопиками.
А тобі я раджу не забивати йому голову такими божевільними теоріями.
- Куди ти йдеш? - Вдягнуся як людина у відпустці.
Ти омлет не доїдатимеш?
Я змішаю цинію з іншими квітами.
Працівник розсадника сказав...
- Господи, це мене так бісить. - Що?
Цей старигань. У нього найкращий газон в околиці.
А знаєш чому?
Бо він навчив свою собаку паскудити на мій.
Гей, місіс Рамсфілд!
Не "згоріть" на сонці цього ранку.
Чудово виглядаєте!
Цей сусідський малий нахаба.
Пітерсон.
Вчора ввечері, коли в цих іноземців було шумно, він вискочив на вулицю в халаті.
Але нічого не зробив.
То з чого почнеш?
Не знаю.
- Гей, я показував тобі нові інструменти?
Вони чудові.
Батько Керол подарував мені на Різдво.
Ха?
- Поглянь. - О, краса!
- Щось майструватимеш? - Та мабуть.
Можливо.
О котрій годині почнеться гра?
Здається, о першій.
Підеш в магазин по яловичі сендвічі?
Ні. Хочу купити автоматичні гаражні ворота...
і встановити їх.
Рею! Рею!
Рею, ходи сюди.
Що то таке?
Це мій сусід.
Гей, один з тих Гансів вийшов з печери.
Чому б тобі не піти привітатися?
Ну так, мабуть, треба.
Це чудова нагода.
Якщо підійдеш поговорити, зможеш роздивитись, який він. Йди.
Ти теж маєш привітатися з ним.
- Але ж це твій сусід. - І твій також.
Але ваші двори межують.
Ми всі живемо на одній вулиці, тож ти теж повинен іти.
Ми всі живемо в одному місті, але ти його найближчий сусід.
Якщо йому треба буде щось позичити, він прийде до тебе.
Ну, зараз він зайнятий.
Він не зайнятий. Зараз він зайде в дім. Йди тепер, бо якщо...
Він іде. Якщо ти хочеш привітатися, то можливо...
Він заходить в дім. Ти втратиш можливість.
Він заходить...
- Знову проґавив, так? - Ні, не проґавив.
- Ти злякався. Боягуз. - Він зайшов у будинок.
Я не злякався, просто він зайшов у будинок.
Твій син і всі інші вважатимуть тебе боягузом. Твій син.
Пішли.
- Якщо це раптом стало так важливо, ходімо привітаємося. - Гей, гей, я пожартував.
- Пішли знайомитись. - Чого ти такий дратівливий?
- Давай, вперед. - Спробуй пити каву без кофеїну.
Вони підмовляють один одного подзвонити у двері.
Не треба туди дивитися.
Чому б нам обом не піти знайомитись, чи ти боягуз?
Уперед, містере Пітерсон! Так!
- Ого! - Тепер всі на нас дивляться.
- Молодці, хлопці! - Так, добре, так.
Я піду з тобою. Звичайно. Без проблем.
Ходімо.
На вікнах підвалу є ґрати.
- А у підлозі веранди є дірки. - Пастка для бовдура.
- Все гаразд? - Так.
- Я за це не платитиму. - Платити ми не будемо. Ми ще їх до суду потягнемо.
Ну що ж, давай... Давай познайомимось.
Гей.
Подай шланг. Біжіть сюди, хлопці!
До мене! До води!
Рею, сюди! Біжи до води!
Біжіть до мене! Бігом!
Здається, вони полетіли, Марку. Їх немає!
- Вас покусали? - Не віриться, що ви це зробили.
- Мені теж. - Не можу повірити! Це було класно.
Таке саме сталося зі мною минулого тижня. Я був там.
Хоча то були не бджоли. То було скажена білка.
У Південно-східній Азії ми називали це "погана карма"
Любий, укуси бджіл не встигатимуть гоїтися, якщо ви не припините ці ігри.
На озері мене ще більше покусали б.
- Не всім твоїм словам конче справджуватись. - Куди ти йдеш?
Я не можу вийти без того, щоб ти не спитала мене, куди я?
Я поїду в Париж, Францію, добре? Я поїду в Банф, Канаду, гаразд?
- Ось куди я їду. - Ти узяв собаку?
Так, так. Я взяв собаку на прогулянку.
Ні, чекай, чекай, чекай.
Гей, Вінсе, підемо звідси, еге ж?
Не будемо там гуляти сьогодні.
Йди сюди. Ось гарний двір. Це гарний двір.
Гей ти, з собакою!
Агов, тримай ту собацюру подалі від мого газону, гаразд?
Гаразд. Розважайся.
Він прийшов сюди, щоб викурити сигару. Його дружина не дозволяє. Він цього не знає, але я знаю.
Привіт, Рею. Як ся маєш, пуп'янок?
- Здоровенькі були, м-ре Пітерсон. - Радий вас бачити.
- Вам потрібен вогник, чи не так? - Дякую.
- Яка дивовижна ніч, еге ж? - Так, сьогодні зелене небо.
Вранці зелене небо: Сусіда попередити треба.
Вночі зелене небо?
Втікати сусідові треба.
М-ре Пітерсон, ви коли-небудь бачили фільм "Вартовий"?
Це про стару людину і його квартиру,
яка була ніби брамою у пекло.
Ні, я-я не бачив.
Отож, я тут помізкував.
І, знаєте, оскільки їх останній будинок вщент згорів і все...
схоже, можливо, хтось лишив браму відкритою.
Це вони. Знову починається.
Знаєте, була така ж ніч, коли це трапилось.
Що трапилось, м-ре Вейнґартнер?
О Рікі, це було дуже давно. Хінклі Хіллз було маленьким.
І безпечним. Ніхто не зачиняв своїх дверей. Усі знали одне одного.
Мені тоді було дев'ять або десять років.
- Знаєш, де велика галявина? - Так.
Раніше там була велика аптекарська крамниця.
- Вони продавали содову. Пам'ятаєш? - Так.
Там заправляв один товстун в окулярах.
Його звали Скіп. Біля його будинку росли в'язи.
Мав дружину, двох дітей. Не дратівливий.
Сорокарічний чоловік, у паперовому капелюсі, готував пиріг з вишнями.
Певна річ, королем йому не стати, так?
Отож, це сталося того спекотного літа.
Реально спекотного, задушливого.
Спека: ледве пересуваєш ноги, білизна мокра від поту...
Коротше, спекотно, зрозуміло?
Почало смердіти, гидотний сморід біля в'язів...
всі вважали, що сморід йде від будинка Скіпа.
Але ніхто нічого не казав.
Не можна ж постукати в двері: "Привіт, це твій дім смердить?"
Тому люди намагалися не зважати.
Удавали, що нічого не відбувається. Користувались такими штуками із запахом хвої.
Рятувалися тими хвойними штуками, їх клали в машини.
Люди вішали ті штуки на своїх ґанках.
- О Рікі, ти вважаєш: це смішно? - Авжеж.
Авжеж. Давай я розповім, що сталося потім.
Прийшов державний санітарний інспектор. Він поговорив зі Скіпом.
Скіп сказав, що проблеми з насосом у стічній ямі. Вони пішли.
Проблеми з каналізацією. Скіп сказав, що про все подбає.
Усе нормально, правильно? Правильно.
Не правильно. Через кілька годин...
з вікна Скіпового дому пішов дим.
- Приїхали пожежники. Знаєш, що вони знайшли? - Що?
Родину Скіпа, мертвих. Вбитих...
Скіпом... тиждень тому... ножем для льоду.
Так, він порішив усю свою родину..
Ножем для льоду.
Так. Так, і просто поклав їх в холодному підвалі...
накрив простирадлом і пішов пригощати городян.
Але Скіп не врахував, що літо дуже спекотне.
Знаєш, що за сморід був біля в'язів, Рікі?
Що?
Тіла Скіпової родини...
які розкладалися того спекотного літа.
Власне, одного дня Скіп приготував один з видів фосфатного добрива.
Дуже швидко.
Я пам'ятаю це. Я пам'ятаю, що чув про це, коли був малим.
Вони-вони тої осені зруйнували сатуратор для содової.
У цьому місті безліч таких історій. Вони відбуваються у нас під носом.
Знаєте, до речі про ніс...
відколи ця сім'я переїхала на нашу вулицю,
я відчуваю дивний запах.
Запах смерті.
Підстрибни трохи вище, Спаде Уебб!
- Ой, слем-данк! - Пробачте, м-ре Пітерсон. Моя помилка.
- Ну, це не помилка. - Не вибачайся.
- Я йду додому. - Та ну, припини.
- Не будь слабаком. Це був жарт! - Вибачте, м-ре Пітерсон. Це був жарт!
Піду зроблю щось корисне. Подивлюсь телевізор.
Відповідь така:
- Коли день народження Лінкольна? - Адлі?
- Коли День пам'яті? - Це День пам'яті. Вибір зроблено.
Дні народження Лінкольна і Вашингтона об'єднали. Тепер це один вихідний.
- Це як завжди крутий поворот. - Тепер це один вихідний.
Зберігайте спокій, ніби ви пливете, руки витягнуті вздовж тіла.
Так ти мені зазвичай казав у коледжі?
- А як же твої батьки? - Їх не буде вдома до середи.
Гейл, присягаюся, це краще за будь- яке телешоу.
- Чому ми не підемо у кіно? - У кіно?
Воно не справжнє. Те ж саме телешоу.
Повір мені. Це реальність.
Це мої сусіди.
Ось і він, прямо як за розкладом.
Боже, я люблю цю вулицю.
Рею.
- Що? - Ким був Муссоліні?
Вислів "Як це мило" був, хм...
- Знову правильна відповідь. - Бізнес та промисловість - 200.
У корпорації "Макдональдс" "мозковий центр", адміністратори...
- Арте, ми дивимося шоу. - Що йому треба?
Не знаю. На фінал гри я встигну повернутися.
Жителі Небраски - 1000, прошу.
Добре, шоу починається. Дивися.
Ти бачиш чоловіка із хвилястим волоссям? Це м-р Пітерсон.
Він скептик. По суті - реаліст,
і він не хоче вірити, що його сусіди трохи дивні.
Бо якщо вони дивні, він муситиме вжити заходів.
Добре, тепер бачиш того гладкого? Це м-р Вейнґартнер.
Він думає, що Клопики - справжнє зло,
і що вони перетворили свій підвал на тюрму.
Вони з м-ром Рамсфілдом вирішили провести сьогодні ввечері невеличке розслідування.
Це буде весело.
Тсс, тсс, тсс.
- Що це таке? - Інфрачервоний приціл.
Снайпери використовують його для нічного бачення.
А нам він навіщо?
Щоб бачити крізь заґратовані вікна підвалу.
Йди сюди.
Знаєте хлопці, я тут міркував про це. І я думаю, що нам не варто це робити.
Ти "кіт-боягуз"?
Ні, я думаю, що використовувати такі штуки - це занадто.
Інфрачервоний прилад нічного бачення.
Це можна влаштувати.
Тоді нам лишиться тільки спалити хрест перед їх будинком.
Тсс.
- Тихо. - Ви чули це?
Я думав, що тільки я це чую.
- Якісь низькочастотні коливання. - Шум наростає.
Слухайте.
Це трансформатор чи що?
Клята енергетична компанія.
Але я не можу... Звідки цей шум?
Я знаю, звідки цей шум.
Вау.
Що це, в біса, було?
Зниження напруги в електромережі.
Смердить, неначе вони там кота готували.
- Я піду і з'ясую, що саме... - Пригнися, пригнися!
Фари не горять.
Я вже бачу статтю у газеті:
"Це була спокійна родина. Вони трималися осторонь.
Ніхто й уявити не міг, що вони здатні на вбивство".
Я ніколи не бачив, щоб хто-небудь вивозив сміття на вулицю...
а потім з усієї сили бив його палицею.
Я не бачив такого.
Я вважаю, що ми маємо право подивитися, що то за сміття.
Може я надто обережний, але чи не здаватиметься це трохи підозрілим?
Ми втрьох копирсаємося у їхньому смітті під дощем об 11 годині вечора?
Згоден. Це сміття нікуди не дінеться.
Почекаємо сходу сонця. З мене досить.
Я йду звідси.
Дощ завадив.
Облом.
Рею, що ти там казав про божевільні теорії?
Рею...солодких снів.
Тільки не в середу ввечері. Я в команді.
Віку, цей семінар може змінити твоє життя. Цей чоловік - великий цілитель.
А я великий гравець у боулінг. В середу ввечері ми змагаємося з Розелі Пламбінг.
Тобі варто показатись цьому чоловікові, Віку.
Він знається на парафізичних силах...
лікувальних властивостях кристалів і покладанні рук.
Може й ти спробуєш до чогось руки прикласти.
Зачекайте! Зупиніться, сміттярі! Сміттярі!
Сміттярі! Заждіть хвилинку! Одну секунду!
Заждіть! Заждіть! Заждіть! Стривайте! Що ви робите?
- Пересипаю сміття. - Ви збожеволіли?
Віддай мені це!
- Гей, припини! - Тут нічого немає.
Ні пальця, ні носа, нічого!
- Давай мішок. - Будь ласка.
- Що ти робиш? - Ти ж просив допомогти.
Кому ти дзвониш?
Дзвоню Дельванам дізнатись, чи є вільний котедж.
Ні, Керол. Я не хочу їхати в котедж.
Чудово. Тоді Дейв і я поїдемо, а ти залишишся тут шпигувати.
О, прекрасно. Гаразд.
- Що? Що? Тепер ти сердишся? - Ні, їдьте в котедж.
Бери Дейва і їдьте в котедж. Залишайте мене мандрувати навколо будинку.
"Мандрувати навколо будинку?" Єдине що ти робиш - вештаєшся з приятелями по околиці...
- Це моя відпустка. - З тими двома телепнями.
- Я дуже, дуже непокоюся за тебе. - Чому?
- Ти поводишся як... - Я поводжуся як хто, Керол?
- Я поводжуся як людина у відпустці! - Ось так!
- Хіба так проводять відпустку! - Бачиш? Я пізно прокидаюсь!
- То хоч засмагай! - У піжамі?
- Постав барбекю! Я не знаю! - Дивись, дивись!
Їдь у котедж і засмагай! І забирай Девіда!
Мені байдуже! Я купуватиму готові страви! Пратиму свій одяг!
Я приберу пилососом будинок! Все буде бездоганно!
Тату! Тату! Арт розкидав сміття по всій вулиці.
У мене з твоєю мамою розмова! Якщо ти ... Що?
Вилазь із вантажівки! Ти що, скажений?
Гей, це має бути десь тут.
Верховний Суд постановив, що сміття...
- це суспільна власність, поки воно на тротуарі. - Замовкни.
Хлопці, ви забирали важезний мішок з того двору,
він громіздкий і може трохи мокрий від дощу?
- Що таке з цими людьми? - Віку, вони мають право знати.
Не починай. Можете допомогти мені витягти звідти того хлопця?
Гей, Арте! Що відбувається?
Ні! Рею! Рею, повернися!
Лише раз... Я повернуся... Так.
Ви отримуєте зарплату з моїх податків!
Я не хочу слухати цю маячню!
Йдеться про сміття: хто прибиратиме цей безлад.
"Хто прибиратиме цей безлад"?
Ви приберете, бо ви сміттяр.
Я забираю сміття із сміттєвих баків, а не з вулиці!
Рею, тут нічого немає.
Ми практично обшукали всю вантажівку. Вони нас обдурили.
- ФБР? - Ні, Клопики.
О ні! Неслухняне маленьке цуценятко.
Дядько Маркі дуже засмучується, коли ти прибігаєш на наш газон.
Стривай. Ти брудна і тремтиш.
Цікаво, чи знає Волтер, що ти на вулиці.
- Під дощем? - Так, під дощем.
- Скільки їх було? - Ну, троє.
Що вони робили?
- Вони копали. - Копали! Як могильщики!
- Я ж казав тобі! Вони вампіри! - Ні, я б так не сказав.
Вони можуть копати з різних причин.
Може вони копали черв'яків.
- Черв'яків? - Вони рибалки. Їм потрібна наживка.
- Прокинься і відчуй запах кави! - Тихо.
Хлопець бачив нас вчора ввечері. Поки ми спали, він встав.
Пішов до сміттєвого бака, витяг труп і потім він...
Поховав його на задньому дворі.
- Ходімо звідси. - Мені подобається.
Ненавиджу дурнуватих. Якщо люди ненормальні, лишається одне - піти.
Леді не вдягнена.
Чи залишив Волтер кому-небудь запасний ключ?
Він мабуть поїхав і забув нагодувати Принцесу.
- Волтере! - Сподіваюсь, з ним нічого не сталося.
- Думаю, нам слід викликати поліцію. - О, чудовий план, Рею.
Здається, я помітив там якийсь рух.
Як ти туди зайшов?
Солдатський спосіб врятувати становище. Заходьте.
- Добре, милий. - Чудово.
- Волтере? - Що тут сталося?
- Погані справи. - Вбивство, мій друже.
- Вбивство? - Тут є сліди боротьби.
Телевізор увімкнений. Стільці перекинуті.
Я б не сказав, що це сліди боротьби.
Мабуть, я піду нагору і перевірю там все.
Може, бідолашний нагорі у ванній або ще десь...
з проламаною головою, всюди кров...
Тільки ні до чого там не торкайся, добре?
Так, сер, м-ре Пітерсон.
Побачимо, чи знайдемо ми їжу для собаки.
Мені це не подобається. Не люблю нишпорити по сусідських будинках.
Тобто по будинку мертвої людини.
Ану витягни це з кишені.
- Ти ж не будеш красти у будинку Волтера? - Гей, хіба це має значення?
Рано чи пізно весь цей мотлох опиниться на барахолці.
Напевно, він поспішав і забув про собаку.
Гаразд, стій тут, поки я знайду їжу.
Старі люди іноді не при тямі.
"В яблучко!"
Що, що, що?
Дохлий щур! Там!
Люба, це не щур.
Це перука Волтера.
Вдале місце для перуки: на плиті.
Я зголоднів.
Стосовно старих людей:
вони ніколи не виходять з дому без свого волосся.
Ні, сер.
Волтер дуже квапився, залишаючи дім.
Агов, хлопці, гляньте! Ці тістечка...
- Пречудово! Геть звідси всі! - Молодець, Рікі.
Думаю, ми достатньо порушили законів за один день.
- Перепрошую, ми ще не подивились... - Виходимо звідси.
Впустити тістечка - це не порушення закону.
Не можу повірити, що ви втягли мене в це.
Чому б нам не забратися геть з дому нашого сусіда?
"Волтере, твоя собака у мене вдома.
Вікно розбите, бо ми всі подумали, що..."
"Волтере...Твоя собака у мене.
Рей".
М-ре Клопик!
М-ре Клопик, добридень! Рей Пітерсон.
Послухайте, я був...
Що тут є для песика? Це щойно привезли для тебе. Напевно корисне.
Йди сюди. Залиш трохи для своєї подружки. Ось. Пригощайся.
- Милий, ти тата не бачив? - Здається, він у підвалі з Артом.
Грає в канасту чи щось подібне.
Любий?
Рею!
Арте, якось тобі приснилось, що ти виграєш в лотерею. Ти розтринькав 500 доларів на білети.
Не можу повірити, що ти знову про це говориш.
Тобі приснилось, що літак розіб'ється, тож ти поїхав до Лас-Вегаса автобусом.
Якби я сів на літак, він би розбився.
Це був не сон. Це було видіння.
Ці люди сатанисти. Вони сатанисти.
Вся ця тарабарщина.
Поглянь, тут повно таких речей. Подивись.
"Чорні меси", каліцтва. Каліцтва!
Демони, сукуби. Кажу тобі - Волтера принесли в жертву.
Мені треба поїхати на озеро.
Слід послухати Керол.
Послухати жінку? Хто слухає жінок? Ти маєш мене послухати.
Ми повинні піти в магазин, де продаються релігійні речі.
Нам треба кутипи кілька галонів святої води.
Мій двоюрідний брат священник. Він може пояснити нам, як з цим боротися.
- Потім ми підемо в крамницю. - Я не хочу цього слухати.
- Візьмемо велику в'язку часнику. - Я не слухатиму.
- Нам треба дістати трохи свіжої крові ягняти. - Я цього не чув.
Рею, ти хочеш, щоб вони забрали твою сім'ю, викрали,
вирвали печінку, щоб приготувати якийсь сатанинський паштет?
Я цього не слухатиму. Я нічого не чую.
Рею, ти говориш речитативом. Рею.
Рею, поглянь, Рею. Неусвідомлено говориш речитативом. Говориш нарозпів.
Я хочу вбити всіх.
Сатана хороший. Сатана наш друг.
Рею, Рею, ти говориш речитативом. Агов.
Одного разу вони засядуть ось тут, це буде кінець, мій друже.
Сатанисти, еге ж ?
Ритуальні вбивства?
Мило. Дуже, дуже мило.
Тож давай говорити відверто.
Клопики принесли в жертву Волтера, це як людська жертва Вельзевулу?
Це одна з версій. Так.
Мм-хмм. Чудово, прекрасно.
То це і є твій тиждень відпочинку вдома, так?
Ні за що в світі цього не пропустила б.
- Тиждень у Джонстауні. - Куди ти?
У ванну.
Розслабитись.
Що це?
Виключіть це! Ні!
Керол?
Рею.
Це так мило з твого боку - запросити наших нових сусідів на барбекю.
Ой.
Сатана хороший. Сатана наш друг.
Я хочу всіх убити.
Сатана хороший. Сатана наш друг.
О, Рею Пітерсон...
щоб ти не робив...
не дозволяй їм зробити з тобою...
те, що вони зробили зі мною.
Ого, закладаюся, що це боляче, еге ж?
Так, так, так!
Хто замовляв коктейль з кров'ю?
Агов, Рею. Це не Скіп. Це я, Арт. Я лише вдаю Скіпа.
Тобі на очі не потрапляв ніж для льоду?
Не втручайся не в свої справи.
Не втручайся не в свої справи!
Гаразд!
Агов, Рею! Рею, у нас є ідея! Нуж-бо.
У нас є ідея. Давай. У нас...
Вибачайте, хлопці. Мій чоловік погано почувається. Він залишиться у своїй кімнаті.
- О-о, це погано. - Давай.
Керол, будь ласка, нехай вийде.
Нуж-бо.
Він не вийде, доки не стане схожим на чоловіка, за якого я вийшла заміж.
- Ми не можемо чекати так довго. - Будь ласка, дозволь йому вийти.
Я думала, що вже дала вам відповідь.
Ні, ні, ні. Звідти вилетіли бджоли.
- Обережно: у підлозі дірка. - Гаразд, використаємо бічні двері.
Добре, давай.
Що давай? Ми домовилися зробити це разом.
Рею. Рею.
Я тільки спробував задрімати.
Я тільки приліг тут, заплющив очі...
і намагався, хай йому чорт, поспати.
Тихо, тихо, тихо. Я не будив би тебе, якби це не було важливо.
- Я думаю, ми їх виведемо на чисту воду. - Авжеж.
Клопиків.
- Рамсфілд і я, ми їх виманемо. - Як?
Ми написали цидулку. І поклали її під дверима.
- Ми подзвонили, а потім втекли. - Ви це зробили?
- Так. - О, Боже! Дурні іді...
Я не вірю, що ви...
Я лише написав: " Я знаю, що ви зробили". Це все.
- Я не підписував її. - О, я не можу. Ти дурень..
- Чому ти не... Боже! - Треба було їх підштовхнути.
Їх треба трохи стимульнути, дати зрозуміти, що ми насторожі.
Гарний пес, Вінсе, гарний пес. Йди, принеси.
Ось що, Арте. Вони подумають, що то я написав.
- Чому? - Той старий бачив, як я писав цидулку
і поклав її під двері Волтера.
Отже, тепер вони думатимуть, що це я написав!
Ти написав цидулку і поклав її під... Я цього не знав.
Це не має значення, бо тепер вони знають, що ми в курсі.
Тепер вони знають, що ми знаєм, що вони знають, що ми знаєм!
Це має значення! Ви це зробили, але вони запідозрять мене!
Нікого вони не запідозрять. Вони...
- Ти знаєш що це? - Це кістка.
- Стегнова. - Це стегнова кістка.
Рею, може бути, що це стегнова кістка людини.
- Стривай, чому ти так думаєш? - Біологія 101.
Поглянь на її розмір.
Гадаєш, вона куряча абощо?
Де, в біса, Вінс її знайшов?
Він вирив її з-під тину.
Рею. Рею, не залишилося сумнівів.
Це точно. Твої сусіди вбивають людей.
Вони їх розчленовують. А потім закопують на задньому дворі.
Рею, це Волтер.
Ні-і-і!
Має бути якесь інше пояснення цьому.
Це просто якийсь листок. Хлопець викинув сміття.
Це може бути обгортка від цукерки. Це може бути серветка.
Може бути зім'ятий чек кредитної картки
Такі речі весь час навколо валяються.
Це, е-е... Ні, це моя цидулка.
- Ай! Ой, вибач. - Ай-я-яй!
Я не помітила тебе. Я не помітила тебе.
Чудово. Роздави банки від пива. Тепер тобі краще?
Ну...
Я думаю, час припинити поводитися як діти у дитсадку.
- Як гадаєш, Рею? - Так, Керол.
Отже, до того, як хто-небудь впаде із даху або підпалить себе...
Я вважаю, нам потрібно піти, постукати в їхні двері
і самим посприяти налагодженню люб'язного добросусідського спілкування.
Познайомитися з цими людьми, що ми мали б зробити ще місяць тому.
Це гарна думка. Я спечу печиво.
- Прекрасно. Поки ви їх відволікатимете, я... - Ти не запрошений.
- Керол, може зробимо це завтра? - Ти можеш розслабитись?
Ми дізнаємося більше за п'ять хвилин дружнього спілкування...
...ніж ви, хлопці, за місяць шпигування.
Добре, отже, усі поводимось нормально.
- Хто це? - Аго-ов!
Це Керол Пітерсон з сусіднього дому.
Ой!
От вам і прокляте печиво.
Привіт. Ласкаво просимо у Мейфілд Плейс. Ми ваші сусіди.
Ми принесли частування...
А ваша мама вдома?
Тримай, синку. Трохи солоденького для старих зубів.
Просто не віриться: ви тут жили цілий місяць,
а ми навіть не зайшли привітатися.
Ну, я ваш сусід Рей Пітерсон. Це моя дружина, Керол.
Це Бонні, а це, е-е...
Ми Рамсфілди.
Я не розчув твоє ім'я, синку.
- Ганс. - Ганс.
Гарне християнське ім'я. Ганс Крістіан Андерсен.
Ви що, католики?
Я не знаю.
О. Гарна дівчина.
- Подруга чи як? - Ні, вона продавалася із рамкою.
- "Ні, вона продавалася із рамкою". - Так.
О, а це їдальня? Ой! Ви налякали мене.
- Мій дядько Рубен. - Як ся маєте?
Ви той, хто живе по сусідству.
- Бонні, е-е може вип'ємо кави? - Я зроблю.
Гей, Рубе, сядемо і поговоримо тет-а-тет, що скажете?
Все добре, вони увійшли. Вони там просто стоять.
Прекрасно. Хлопці, ви не хвилюйтеся. Я справлюсь.
- Я справді вдячний вам за допомогу. Чесно. - Без проблем. Лише будьте обережні.
Це досить небезпечно, можна перечепитись через дріт.
Дякую за пораду.
- С-стережіться! - Обережно!
- Я завжди обережний. - Вам вдалося?
Зі мною все гаразд. Все добре. Все добре.
Просто киньте мені інструмент.
Ай!
Яка сьогодні вологість.
Так, я нічого не можу зробити зі своїм волоссям.
Сардинку?
Я намагаюся схуднути.
Сардинку?
Е-е...
То вам подобається Хінклі Хіллс?
Ми просто у захваті.
- Так? - Так.
Клопик. Це щось слов'янське?
Ні!
Близько дев'ятої нервуєтесь.
Вам подобається жити так далеко?
Доволі зручна хатинка, еге ж?
Гарні, міцні стіни.
Чудова, тверда підлога.
Ви когось тримаєте у підвалі, чи не так, Рубе?
Це через пил. Перепрошую.
То...
тільки ти й дядько живете в цьому домі, це так, синку?
- Ні... - Даруйте, це маленька родина:
я, молодий парубок...
і мій брат...лікар.
Чи ж не чудово мати сусіда-лікаря?
Знаєте, це добре, що вам вдалося лишити все, як було.
Я ніколи не була тут, коли тут жили Непи.
Як не пощастило Непам.
Знаєте, це дивно, але я не пам'ятаю, щоб приїжджав фургон з речами.
Не розумію. Він стояв тут цілий день.
- Невже? - С-скажіть, як справи з...
... з каналізацією в цьому будинку?
Знаєте, коли йде дощ, то в нашому домі...
друзі, заливає весь підвал.
Підвал? Рею, яка гарна думка.
Мабуть, ми повинні піти і поглянути на підвал.
Можливо, це брат там внизу...
стукав по стелі пару хвилин тому.
Хто знає?
А якого роду лікар цей ваш брат?
Чому б вам не спитати його особисто?
О, у нас гості.
Начебто.
Мій брат, лікар.
Вернер Клопик.
Як приємно познайомитися.
Рей Пітерсон.
О, даруйте, моя рукавичка.
Я вважаю, що свічки - це романтично... для дам.
- О-о. - Це чудово.
Я дійсно дуже вибачаюся за фарбу.
Я малював одну з моїх картин.
Я з'ясував, що малювання заспокоює мене.
- Цукрозамінник? - Ні, дякую.
Це неввічливо з нашого боку, що ми раніше не представились вам.
Я вважаю, що моя робота робить нас відлюдниками.
Через роботу ми завжди маємо бути готові до переїзду.
А ви знали, що ми переїжджали чотири рази за останні декілька років?
О, усі ці переїзди, Гансе, тобі, мабуть, важко.
Дійсно. І завтра...
Завтра ми усі поїдемо в університет
обговорити наступне переведення по службі.
Ні. Ми щойно познайомилися з вами.
Як прикро. Хіба не прикро, любий?
Це прикро.
Хто сказав?
І я розповідав ...
Гансу... сьогодні...
як добре було б...
зустрітися з нашими новими сусідами...
і ось ви тут.
- Взагалі-то, ми тут не усі. - О?
Волтер, дід по сусідству. Ми не знаємо, де він, у біса.
О, Боже! Святий Ісусе!
Вибачте! Вибачте! Ай!
Страшна річ, тяжке становище людей похилого віку.
Одного дня ми зауважили...
як така літня людина
може зникнути без сліду з лиця землі.
Зник. Ніхто не бачив його. Жодного сліду. Нічого.
Правильно, Рею? Це було вчора?
Ми тільки вчора розмовляли про це.
Я й не сумніваюся.
Може припинимо цю світську балаканину, добре?
Що це, в біса, за дивний шум, який постійно лунає звідси?
О, я думаю, нам вже час...
Що у вас в підвалі, Герр Клопик?
- Марку! - Рею.
Нуж-бо. Розкажи їм, що ти бачив. Розкажи їм.
Мені треба у ванну кімнату.
Рею, пригадуєш передостанню ніч?
- Ти казав, що вони копали. - Не відчиняйте!
- Рею!
О! О!
Ви тримаєте коня у підвалі?
- Це грабіжник? - Ні, це Арт.
Ще один сусід?
Той гладкий.
Йди геть, шолудивий пес!
Даруйте, якщо Ландру налякав вас.
- Його розмір вражає людей. - Ні, ні, ні.
Ми напросились до вас в гості, для одного вечора досить. Було дуже приємно з вами познайомитись.
- До зустрічі, лікарю. Ще побачимось, Рубе. - Бувай, Гансе.
Так, лікарю. Це було круто.
- З вами усе гаразд? - Так, усе добре.
Треба буде якось знову зустрітися... незабаром.
- Не треба нас проводити. Люба? - На добраніч.
Добре, визнаю. Вони трохи дивні.
"Трохи дивні"? Керол...
- Але це не означає... - Та ну!
- Вони розрубали Волтера на шматки! - Ці люди справжні психи!
Рею, як ти думаєш?
Так, як ти думаєш?
Справді. Щось ти дуже тихий, Рею.
Сподіваємось на твою участь у розмові.
Я думаю вони чисті. Я думаю Бонні і Керол мають рацію.
- Бачиш. - Це прекрасно, Рею.
Тож хай вибивають двері, смикають за витяжний трос і приземляються просто на нас.
Це смішно, зважаючи на те, що саме ти все заварив.
Ей, ей, ей! Хто все заварив, "шия тунця"?
- "Шия тунця"? - Ти спровокував це кляте стеження.
Знаєш, хто це спровокував? Ваш син стежив, як вони копали на задньому дворі!
- Залиш в спокої мого... - Люба, ви з Бонні вибачите нам?
Думаю, мені потрібно потеревенити з хлопцями наодинці декілька хвилин.
- Добре. - Ой.
Приємно бачити, що ти взявся за розум, дорогенький.
Лише хвилинку або дві.
Рею, то в чому справа?
Ти на стороні цих квочок проти нас? Це так?
Так ти вже остаточно "збита кицька" чи що?
Дістань нарешті свою чоловічу гідність з жінчиної сумочки.
Хоч раз в житті захисти свою точку зору.
Ти що, Рею, припини.
- Це просто такий вислів. - Це жарт. Він просто жартує.
О, це перука Волтера.
Ти знайшов перуку старого. Теж мені.
Ти носив її у трусах весь день?
Після того, як ти знайшов її в домі Волтера учора,
я непомітно поклав її у поштову скриньку.
- І? - Де ти знайшов її цього разу?
У Клопиків? Ого.
Після того як пес вибіг з підвалу.
Я знайшов його між купою зв'язаних часописів,
усі вони були адресовані Волтерові.
Тоді це означає, що...
Клопики були в домі Волтера
і забрали волосся.
Солдате, що нам тепер робити?
Ти чув, що вони завтра збираються їхати.
Так.
Коли вранці вони поїдуть на машині,
я перелізу через огорожу і не повернуся, доки не знайду мертве тіло.
Ніхто не може прикінчити мого старого сусіда і уникнути відповідальності.
Панове, час діяти.
Дорогий, знаєш, що ти міг би зробити?
Взяти ті камінні плити в садовому центрі і вимостити ними доріжку.
Так, це гарний план.
Все-таки ми з Артом організуємо гру в гольф на чотирьох через годинку-півтори.
Я не мала на увазі зараз. Ти ж ненавидиш гольф.
Ну, це моя відпустка. Я просто хочу вийти з дому.
Я думаю, після такого тижня ти б теж захотіла вийти.
Чомусь мені здається, що ти хочеш мене здихатися.
Мене не буде вдома весь день. Для тебе це вдала нагода побачитись з Евелін.
А ти гарно проведи час з кузенами.
Тату, я їх ненавиджу. Руді довбень, а від Діани смердить.
Вдалих вихідних.
До зустрічі.
Привіт, Керол, бачила мою нову рукавичку?
Я вдягнув її, щоб не натерти мозолі, граючи в гольф.
Ми плануємо добряче пограти у гольф. Чесно.
Уперед!
Думаєш, вона купилась?
Ей, Стіве, друзяко. Як справи, чуваче?
Ти повинен прийти сюди сьогодні. Це варто побачити.
Ні, ти мусиш.
Дещо станеться. Не можу розповісти.
Арте, ти точно знаєш, що робиш?
Тут багато дротів під великою напругою.
Торкнешся не до того - і ти готовий сніданок "Пост Тост".
Рею, електрика - наш друг.
Крім того, нам потрібно відімкнути сигналізацію, чи не так?
Я подумав, що ми можемо обійти всю огорожу і знайти інший спосіб увійти.
Хтозна скільки у них там є обманних сигналізацій.
Ні, я можу відключити все,що вони поставили, одним рухом ножиць.
- Правильно, капітане? - Підтверджую.
Режим сирени.
Здорово, так?
Я можу прослуховувати усі поліцейські канали
і канали енергетичних компаній за допомогою цієї крихітки.
- Арте, будь обережним. - Рею, все добре.
Ми пройдемо, незважаючи на перешкоди. Тут засяє денне світло.
Гей, де ми почнемо копати відразу, як доберемось туди?
Ми почнемо із заднього двору, потім перевіримо підвал.
Арте, обережніше там. Не поспішай, добре?
Та безпека - моє друге ім'я.
Я думав, що його друге ім'я Луїс.
Арте, з тобою там все нормально?
Я не впевнений, чи знає він, що робить.
- Чому б тобі туди не залізти? - Це дуже височенько.
О Боже!
Святий Ісусе! Викликай швидку з цієї штуки!
Все добре! Все нормально!
О! Боже!
Мене труснуло, але все гаразд.
- Можеш піднятися? - Так.
- Спробуй це. - О, так, вже краще.
- Вау, вау. - Ні, ні, ні. Боже!
Подивись на мої пальці.
Мої нігті почорніли.
- У мене пломби розжарились. - Гей, ви тільки погляньте.
Він дійсно перерізав потрібний дріт. Сигналізація не працює.
- О, файна робота. - Вітаю. Дай мені п'ять.
- Я пішов облаштовувати комунікаційну базу. - Давай.
- Тримай, тобі це знадобиться. - Потримай.
Агов-гов, Рамсфілде! Чуваче!
Що ти робитимеш зі зброєю?
Заткнися і фарбуй свій триклятий дім.
Ого! Добре.
Цільова група 1, це Орлине Око.
У вас все чисто.
Роджер, Орлине Око. Ми йдемо, прийом.
Роджер. "Червоний всюдихід, червоний всюдихід, нехай іде Рей".
Добре. А тепер: "Червоний всюдихід, червоний всюдихід, нехай іде Арт".
Чудово. Кінець зв'язку.
А тут доволі спекотно.
Так. Так, Арте, тут спекотно.
Чому ти не копаєш одну з ям, а?
Ну, я щойно перевіряв цю. До речі, радіо... Я слідкував...
Виявляється, тут набагато більше роботи, ніж ми думали.
Чому б нам не перевірити дім? Там, напевно, є вентилятор.
Так, гарна думка. Давай пошукаємо в домі.
Почнемо з підвалу.
Почнемо з підвалу, а потім пошукаємо вище.
Рею, я думаю, ми нічого не знайшли на задньому дворі,
бо вони, мабуть, нікого там не ховали.
Вони вирили тіла звідти і закопали їх у підвалі.
Так, це можливо, Арте.
Треба починати з кухні. Там певно є прохолодне пиво.
Або сардельки абощо. Я зголоднів.
Зачинено.
- Дай мені кредитну картку. - Авжеж.
- Де ти цього навчився? - Я не знаю, як це робиться.
Та, все одно це погана крамниця.
Рею, слова "проникнення зі зломом" щось для тебе означають?
Агов, м-ре Рамсфілд! Агов, чоловіче!
Я хочу відрекомендувати вам свого друга.
- Це Стів Кунз. - Привіт, чуваче.
Він прийшов подивитись "денну виставу".
Чудово.
Хлопці, ви вчасно.
Гей, чоловіче, коли вже "піднімуть завісу", га?
- Мені на роботу через кілька годин. - Агов, чуваче, відвали!
- Рікі! Прибери цього каліку зі свого газону!
- Гей! Каліко, забирайся з мого газону! - У нього якась проблема?
Ану геть з мого газону!
Рею, глянь на розміри цієї печі.
Та їй років вісімдесят.
Такі старі будинки важко протопити.
Цей будинок не такий і великий.
Якого біса йому потрібна така піч?
Я думаю, тут відбулися деякі зміни, бо цей трубопровід зовсім новий.
Труби повертають он там, а потім йдуть вгору через отвір у стелі.
Я бачив щось таке у їхній вітальні.
І термостат на домашній печі...
Очікувана температура до 5000 градусів, як гадаєш?
Ось звідки весь цей шум.
Поглянь на цей мотлох, що вони тут склали.
- Вони встановили тут дроти з батареями. - Їх тут не менше 40.
Дивись, тут включається.
Це незвичайна піч.
Що це?
Бережіться, Рамсфілде!
Круто!
М-ре Рамсфілд, як ви?
- Так,так, я в порядку. - Це було дуже круто, чуваче.
Арте. Арте, поглянь.
- Дивись! Я щось знайшов. - Тут пухка земля.
Вони спалили його труп у печі,
а потім закопали кістки прямо тут.
Що ми тепер робитимемо?
Я скажу йому, що вони збудували тут крематорій.
Не кажи. Він відразу захоче сюди спуститись. Зачекай, поки ми щось знайдемо.
Рею, це може зайняти всю ніч.
М-ре Рамсфілд, ви з друзями лишили без електрики весь квартал.
А можливо, всю південну частину міста.
Рікі, замовкни!
- Шшш. - Ми заскочимо в Макдональдс.
- Хочеш Квартал Паундер чи що? - О, нізащо!
Гей, хлопці, ви не можете піти зараз. Це ж найкраща частина.
- Я замовив піцу. - Добре!
Рею, я думаю, ми можемо зупинитись. Вони б ніколи так глибоко його не поховали.
Хто, окрім нас, копав би так глибоко у цьому багні?
Це метал!
- Гей! - Це метал! Ти наштовхнувся на склеп!
Його поховали в склепі! Я візьму паяльну лампу! Я зараз викличу його!
Прийом! Гей,ммм... Орлине Око, це Сухопутна група 1.
Ми знайшли Волтера! Ми знайшли Волтера! Я буду через хвилину!
Копай там! Копай там! О, так! Ми знайшли його!
Ми спіймали тебе, Рубе.
Ти прикидався дурником, але помилився.
Містере Вейнґартнер! Арте!
Дивіться! Гляньте туди! Погляньте! Негайно!
Виходжу. Виходжу. Я сам...
Волтер!
Відпусти мене. Я в нормі.
Рею! Реймонде!
Слухайте уважно, містере.
У нас серйозна проблема.
Гей, Рею, вгадай, кого немає у підвалі? Волтера!
Він повернувся! Він повернувся!
Клопики! З копами!
Відволікай їх. Відволікай. Я заберу Рея.
- Затримай їх! - Звичайно, так, добре!
Стійте! Зупиніться! Далі не їдьте!
Все одно їдете! Зупиніться!
Гей, пане офіцер, заждіть.
В будинку моїх батьків якісь люди...
вони з'їдять всі наші запаси!
- Рею, Волтер з'явився!
- Клопики! Я попросив Рікі затримати їх... - Я продірявив газопровід! Біжи!
- Газ! - Тікай!
- Що тут за проблема? - Слава Богу, ви приїхали.
- Жодних проблем, сер. - Поліції немає чого турбуватися.
Ми продірявили трубу! Там газ!
Зараз вибухне!
- Класно! - Рікі знає, як влаштувати вечірку.
Це був ваш дім?
Рей.
Там щось ворушиться.
Рею...Рею, ти ж щось знайшов, правда?
Перед вибухом ти щось знайшов, еге ж?
Гей, скажи мені, що ти знайшов. Ти ж знайшов, правда?
Перед тим, як рвануло, ти мусив щось знайти.
Судовий позов у вас в руках, містере.
О Боже, що це?
Будьте уважні, будь ласка.
Просимо залишатись за огорожею.
Відступіть, будь ласка.
- Це мій дім! - Вибачте, я повинен отримати підтвердження з газової компанії.
- Я можу підтвердити. Вона тут живе. - Хіба я вас запитував?
Міс, поверніться назад, будь ласка.
Перепрошую, приятелю. Можливо я не досить чітко висловився.
Ей!
- Ой, любий, що вони зробили з тобою? - Ти підстриглася.
Мені подобається.
Кажу вам, офіцере, у цьому будинку похований труп.
- Містер Сезнік, правильно? -Так, старий чоловік, що сидить там...
- похований у цьому будинку, Шерлоку. - Обережніше!.
Де все ж таки він був?
Містер Сезнік був у лікарні до восьмої цього вечора.
В понеділок уночі у нього стався приступ тахікардії.
Він зателефонував своїй дочці і зятю, і вони відвезли його до лікарні.
А перука? Перуку знайшли в цьому будинку.
- Його перука. - Клопики забирали його пошту.
Лікар якось взяв цю перуку разом з газетами і листами.
"Лікар?" Ви ж не вірите, що цей хлопець справжній лікар?
Так, я вірю, що він лікар.
Справді, він дуже поважний патолог, мій друже.
Я б сказав, що вам до чортиків пощастило, що він не загинув під час вибуху.
О так, я родився під щасливою зіркою.
- Приглядай за цим йолопом. - Вибач за машину, чуваче.
Знищення приватної власності. Знищення суспільної власності.
Три пункти кримінальних порушень.
Переслідування, напад, вандалізм.
І цей бідний старий заявив, що отримав записку з вимогою викупу...
в якій сказано, що ви викрали його собаку!
Ви мене добре чуєте, містере Пітерсон?
Мені справді подобається твоя зачіска, люба.
Знаєте, це нічого не міняє.
Хай думають, що міняє. Вони можуть подумати, що зіскочили з гачка, але це не так.
Ні. Правда ж, Рею? Вперед, скажи їм.
Ми маємо докази, чи не так?
Колись задній двір розкопають...
і знайдуть рештки скелету, до якого буде підходити ця стегнова кістка.
- Це може бути не Волтер, але... - Закрийся, Арте! Замовкни!
О Боже, ти не знаєш, коли зупинитись?
Глянь на мене!
Через тебе, Арте, я втратив людську подобу.
- Ну зараз.. - Солдати!
Дай їм спокій! Відчепись від них нарешті!
Вони нічого нам не зробили. Вони нам нічогісінько не зробили!
Ну що ж, вони інакші! Так, вони тримаються осторонь!
Хіба можна їх осудити? Вони живуть по сусідству з людьми, які вдерлися у їх дім
і спалили його вщент, поки їх не було протягом дня.
Пам'ятаєш, що ти казав про людей з передмістя?
Людей, схожих на Скіпа?
Людей, які косять газон по 800 раз, а потім "злітають з котушок"?
Що ж, це ми! Не вони! Це ми!
Це ми перестрибуємо через паркани і заглядаємо у вікна до людей!
Це ми розкидаємо сміття на вулиці і влаштовуємо пожежі!
Арте, це ми поводимось підозріло, як параноїки!
Ми божевільні! Ми, не вони!
Це ми!
Я не знаю, що й сказати.
Ти хочеш, щоб я переїхав?
- Я вб'ю його! - Ти збожеволів!
- Відчепись! - Припиніть! Досить!
- Ой! Ой! Ой! - Припиніть!
- Зупиніться! Зупиніться! - Мені начхати! Я зірвався!
Відвезіть мене до лікарні!
Відвезіть мене до лікарні. Я хворий.
Око болить.
Любий? Я тільки...
з'ясую, в яку лікарню тебе повезуть...
і поїду слідом за тобою.
- Добре? - Добре, кохана.
- З тобою все гаразд? - Так, все добре, Керол.
Добре, хіпі, забирайтеся з моєї машини!
- Геть з моєї машини! - Чуваче, трохи зачекай.
- Я до вас звертаюсь! - Ми замовили піцу.
Ти дурень! Ти придурок, ти!
Хто там?
Ой, докторе Клопик. Я так шкодую.
Знаєте, докторе Клопик, коли я вийду з в'язниці,
я допоможу вам відбудувати будинок.
Я навіть зроблю частину роботи сам. У мене є інструменти.
Нещодавно батько Керол подарував мені новий набір інструментів.
Я схожий на ідіота, містере Пітерсон?
Ні.
Ви вважаєте мене недоумкуватим?
Ні.
Ми можете дурити інших, містере Пітерсон...
але ви не надурите мене.
А хіба я надурив інших?
- Але не надурили мене. - Справді?
Звичайно ні.
Я пропустив щось, докторе?
Годі, містере Пітерсон. Ви були в моєму підвалі.
Звичайно, ви ж заглядали у піч.
Я бачив вашу піч, докторе...
але я подумав, що піч людини - це її особиста справа.
Ви бачили один з моїх черепів, правда ж?
О так. Я знаю, ви бачили.
Він належав вашому сусіду.
Його звали Неп.
Ми забрали в нього будинок.
Я пропонував купити, але ви ж знаєте старих людей.
Вони так звикають до речей.
Ой, знаєте, докторе Клопик, я забув свій гаманець.
Можете залишити собі стегнову кістку.
Ну а мені віддайте череп.
Або, можливо, я візьму ваш.
Гансе.
О, гей!
Гей, піцу привезли!
Так! Так тримати!
Круто.
Громадянський арешт! Вас заарештовано!
Я, Рей Пітерсон, проводжу громадянський арешт
за замах на моє життя!
Чоловік не тямить, що говорить.
- Громадянський арешт! Вас заарештовано! - О Рею.
Не починай, Керол. Цей чоловік зізнався. Вони вбили Непа.
- Він божевільний. - Ей, Шерлоку.
Змусьте Клопиків сказати вам, де вони поховали трупи.
Немає трупів. У вас немає жодних доказів.
Тепер є.
Це ваш автомобіль, докторе Клопик?
Ходімо, док.
Гей! Піноккіо!
Куди зібрався?
Попався!
Не рухайся, синку.
Я 18 місяців провів у лісах, можу за мить зламати тобі шию.
Я звертаюсь до божевільних, фанатиків, вбивць,
психів у всьому світі і...
раджу не псувати життя жителям передмістя, бо вам це все одно не вдасться.
Ми не дозволимо шпигувати за нашими газонами...
псувати наші машини, розмальовувати будинки.
Ми до вас доберемося. Ми вас все одно дістанемо.
- Привіт. - Привіт.
І що ти тепер робитимеш?
Я спакую валізу і поїду до озера.
Ми взяли їх, сусіде.
- Подалі від нього. - Агов, народ.
Може підемо кудись, вип'ємо пива абощо?
Люди, це було неймовірно; як ти мене душив, друже. Цей хлопець звір.
Як твій палець? Все добре?
Куди ви йдете? Куди ви?
Я їду у відпустку.
"Відпустка"? Ти що, здурів?
Це ж головна інформаційна подія.
Джеральд Рівера приїде, будуть розкопувати підвал Клопиків.
Це покажуть по супутниковому на весь світ, наживо!
Арте!
Твоя дружина вдома.
- І твій дім палає! - Арте, де ти?
Моя дружина вдома!
М-ре Пітерсон, куди ви?
Усе тільки почало налагоджуватися.
Я їду ненадовго, Рікі.
Прошу тебе: наглядай за сусідами.
Авжеж, м-ре Пітерсон.
Без проблем.
Боже, я люблю цю вулицю.
Переклад здійснено на сайті www.notabenoid.com http://notabenoid.com/book/9002/27408
Перекладачі: Alinea, KetaRaketa, lonleybreeze, Translateman, w2958l, contra, Firefairy