DRAGĂ, AM MICȘORAT COPIII
Bună dimineața, Quark.
Nu-mi vine să cred. Lisa i-a zis lui Janet, că Paul a întrebat-o pe Barbara...
să mă întrebe, dacă am partener la bal.
Nu, s-au despărțit din cauza religiei.
Ea credea că e Dumnezeu, iar el nu a fost de acord.
Da, după masă pe la 5.
Îl întâlnesc la Mall. Nu știu.
Poate. Da.
Nu pot. Trebuie să mă învârt pe aici, să fiu cu ochii pe Nick.
Îi place să demonteze lucruri.
De aia îl supraveghez din casa voastră.
Lucrurile se mai aranjează după ziua asta.
Tata are o mare prezentare, astăzi, la laborator.
- Funcționează! Chiar funcționează! - Nick, fii serios.
Subiectul a dispărut!
Nu, nu, nu e asta.
Mama și tata s-au certat aseară...
iar mama a dormit la bunici.
Cred că pur și simplu avea nevoie de odihnă.
Da și eu la fel.
Da, bine. Pa!
Amy, când vine mama acasă?
Lucrează, Nick. Va fi acasă după-amiază.
Sper că mașina tatei funcționează.
Micul dejun.
Mai am nevoie de câteva minute.
"Comor în cimci binute."
Iar scrie cu mănușile.
Nu, nu iarăși!
Cine se crede, Domnul Vrăjitor?
Szalinski, fă o pauză, e sâmbătă!
Construiesc, dragă. Tu ar trebui să înțelegi mai bine ca alții.
Da, dar vroiam să mai dorm. Mă așteaptă 4 ore de condus.
Și cred, că ar trebui să aibă mai mult respect pentru alții.
Mai lasă-l și pe el, să respire.
Să-l las? Îi rup mâna.
Dragă!
Szalinski!
Ești mult mai mare, decât el.
Szalinski!
- Dragă, nu poți... - Oprește-te, tată.
Nu mișca. Ron, ce faci?
- Apăr curtea, tată. - Aia e undița mea!
Stop! Tată!
- Sângerez? - E cauciuc, dragă.
- Ți-am zis, să nu te miști. - Ce e pe asta?
Super glue. Super glue? Trebuie să prind infractorii, tată.
- Eu nu sunt infractor. Sunt tatăl tău. - Hai să te curăț repede, dragă.
- Se va lua pielea. - Cu tine vorbesc mai târziu.
- Ce-i cu băiatul ăsta? - Are 12 ani.
Și Attila, hunul a avut odată 12 ani, știi? Mai lasă-mă.
Am prins ceva!
Familie ciudată.
Tată?
Uite, l-am terminat pe al meu. Seamănă cu al tău, așa-i?
- E grozav, Nick. - Știi, tată, am calculat...
Dacă luăm toate moleculele din casă...
Uite Nick, trebuie să termin asta, până plec.
De ce nu te duci s-o ajuți pe soră-ta?
Stai acolo, băiete. Când va funcționa lucrul ăsta...
va fi mai tare decât inventarea electricității...
primul om în spațiu.
Primul câine în spațiu.
Haide! Micșorează-te!
Te rog, micșorează-te!
Pe de altă parte, am găsit o metodă interesantă de a face sos de mere.
Ai șters tot, dragă. Sigur? Da!
O să ștergi toate celulele creierului și n-ai așa de multe de prisos.
- Toată lumea din familie e comedian. - În afară de tine.
Chiar așa.
Ia uite, cine s-a decis să se alăture celor vii!
Și Rusell e gata pentru marea partidă de pescuit?
- Nu chiar, tată. - Nu chiar?
E un pește mare acolo, cu numele tău pe el.
Pescuitul e plăcerea ta, nu a mea.
Ce-i cu el? De ce îmi spui "șșș"?
Nu văd nimic rău în faptul, că vreau să-mi duc copilul la pescuit.
Rusell, n-ar trebui să-ți spun, dar ieri l-au scos din echipa de fotbal.
Ce?
Te rog, dragă, numai de cicăleala ta n-are nevoie acum.
Ceva tot are nevoie. La vârsta lui eram căpitanul echipei.
Iar dacă tata ar fi vrut să mă ducă la pescuit, aș fi fost re...
- Recunoscător. - Russ, e prea mic pentru fotbal.
Nu e prea mic pentru fotbal.
Dragă, când zici lucruri de-astea, se simte uite așa de mic.
Dacă vrea să fie mare, trebuie să se comporte așa.
Coatele sus!
- Care-i treaba cu tine? - Sunt la dietă specială.
- Fără resturi toxice. - Bine.
Aici, Quark!
Mănâncă tată, până nu se răcește.
Ai reușit să pornești mașina aia?
Da! Mai sunt câteva probleme, dar...
Conferința?
Conferința, așa-i, trebuie să plec.
Tată, așteaptă! Tată!
Dacă sună mama, spune-i că voi fi acasă la prânz.
Tată, nu uita rochia mea de la curățătorie, pilulele anti-alergice ale lui Nick...
Totul e în capul meu, nu-ți face griji.
Urează-mi noroc. Am nevoie de noroc, ca să ies pe ușă.
Casă de nebuni. Bună dragă.
Bună mamă. Nick, fugi după tata.
Tocmai pleacă la conferință.
Tată, e mama.
- Unde? - La telefon.
Cum au decurs lucrurile, în dimineața asta?
- Ce ne lipsești! - Și mie îmi lipsiți.
- Te-a invitat Paul Tate la dans? - Cred că are de gând.
Mă întâlnesc cu el la Mall astăzi.
- A venit tata. - Mulțumesc.
- Bună! - Bună!
Nick.
Te-am sunat ca să-ți urez noroc la conferință.
Uite Diane, dacă lucrurile merg bine...
în dimineața asta, toate se vor schimba pe aici, îți promit.
Bine. Am o prezentare de casă...
iar când ajung acasă, mai vorbim.
- Noroc! - Mulțumesc. La revedere.
- Când vine mama? - Mai târziu. Ascultați,
trebuie să facem locul ăsta să strălucească.
Nick, vreau să tunzi iarba. Amy...
mult noroc.
Îl ajut pe tata la noua lui invenție.
Deci...
Te las să tunzi jumătate din curte.
Nu, mulțumesc.
Cu asta?
Da...
și...
asta.
E o telecomandă.
Îți spun eu cum facem. Tu îmi aduci o cutie de prăjituri...
și eu te las să tunzi tot.
Dar trebuie să mă duc, să mă întâlnesc cu Newt.
Pot s-o fac mai târziu?
- Nu cred, vine tata acasă și... - Haide...
- Bine, dar nu prea târziu. - Bine, mulțumesc.
- Cu plăcere. - Ne vedem mai târziu.
Nimic nu se compară cu o zi grea la lucru.
Cartofi prăjiți.
Tater Sticks.
Chifteluțe.
Vițel "parmedjian."
Tată, n-ai vrea să jucăm baseball?
Baseball.
Nu. Trebuie să încarc pentru excursie, Ron. Sunt ocupat.
Hei, Russ, aruncă pentru mine.
Hei, Szalinski, faci vreodată ceva normal, cum ar fi baseball-ul?
Nu.
- Baseball-ul e pentru muritori. - Ai putea să fii baza.
- Ai putea să fii tu movilă. - Ronald!
Împachetează-ți lucrurile.
Mai târziu, vierme.
Rusell, ajută-mă!
Tată, e devreme.
Râmele de dimineață prind pești, Russell.
Ține minte.
Vine familia Forrester după masă, așa că mișcă-te. Pas alergător!
Familie ciudată!
Russell...
Știu că pare ciudat, așa cum te uiți la mine astăzi...
dar la vârsta ta nu eram cu mult mai mare ca tine.
Știu tată, mi-ai spus-o de un milion de ori. Ascultă-mă, atunci...
Antrenorul m-a pus la astea de aici.
Știi ce s-a întâmplat? Am pus 7 kile de mușchi curați...
de fundaș-viteza-și-iute-ca-focul, Russell.
Acum să facem un mic pariu: Dacă te antrenezi trei luni...
vei arunca mai departe, vei alerga mai repede...
și vei lovi mai tare, decât oricine altcineva din echipa aceea.
Hai! Încearcă!
Tată, știi, ridicarea greutății nu e plăcerea mea.
Pescuitul nu e plăcerea ta.
Greutățile nu sunt plăcerea ta. Care e plăcerea ta?
Nu știu, dar te anunț când aflu, bine?
Bine! Până afli, vei încerca cu astea.
Și vii la pescuit cu familia, e clar?
Nu te aud!
Da, domnule.
Mai bine.
Și ridică cu picioarele, nu cu spatele.
Ce nu fac bine, Spike?
Rusell, așa-i că nu fumezi?
Nu dragă, doar știi că m-am lăsat.
- Ți-ai încărcat bagajele? - Gata de tragere!
Prindem cel mai bun loc de pescuit. Nerăbdător? Tubular!
Are numai 12 ani și se gândește deja la construcții.
- De ce nu poate fi și Russell așa? - Mai lasă-i timp.
Ron Thompson e la bază. Bottom e la aruncare. E o situație strânsă.
A aruncat! Se clatină, ca o poartă ruginită.
Se umflă o dată, de două ori!
N-a fost bun niciodată la aruncări înalte.
Uite că vine. O minge rapidă. Specialitatea lui.
Marele...
succes.
Hei, n-am făcut-o eu.
- Vino aici prostovane. - Nu știe nimeni. Numai tu ai văzut-o.
Hai să negociem. Sunt fratele tău, Russ.
N-ar trebui să-l torni pe propriul tău frate.
Dacă mă torni, le spun pe ce cheltui alocația.
Haide, Russ!
Uite, ori le spui tu, ori eu.
Bine, spune-le tu.
- Nu ești într-o curte străină? - Ascultă, tocilarule...
Spune!
- Ce se petrece? - Bună!
Sunt Russ Thomson, de dincolo...
Fratele meu are ceva să-ți spună, sau altfel îi spun eu.
Bine! Mă jucam cu mingea mea...
De fapt nu e chiar mingea mea.
- E al lui Charlie Sudzen. - Spune-i odată ce ai făcut.
Nu s-ar fi întâmplat, dacă nu era casa lor așa de aproape.
A lovit cu mingea, în geamul mansardei.
Nici nu trebuia să fie închis. E o zi frumoasă.
O să-l reparăm, bine?
- Luăm din alocația lui... - Alocația mea? Visezi!
Atunci îl punem pe tata să-l plătească, bine?
O să luăm din alocația mea. Îmi dai mingea înapoi?
Până nu plătești, nu trece nimeni pe aici!
Nu tu stabilești asta, băiatul din spațiu. Calmează-te!
Nick, du-l sus la etaj și dă-i mingea. Și curăță mizeria.
- Ce? - Fă-o Nick, nu e timp să ne prostim.
Haide. Ceva nu e în regulă cu sistemul american de justiție.
Deci... îți place să dansezi, da?
De unde știi? Păi...
Te-ai uitat la mine? Nu.
Nu, eu... da, aș fi putut. Dar nu m-am uitat...
Ca lumea!
Deci tatăl tău e în contact cu planeta mamă?
Și având în vedere că mașina mea reduce în mod substanțial...
mărimea încărcăturii voluminoase și a combustibilului...
aceste economii pentru programul spațial vor fi incredibile.
Domnule Szalinski, ne spui că...
dintr-o dată mărimea e relativă?
Exact, profesore Fredericson, materia...
nu e numai densitate, e și mult spațiu liber.
Și dacă vom putea reduce în mod proporțional spațiul gol...
din orice obiect, vom putea micșora acel obiect.
Unde-i dovada?
Când Einstein a venit cu ideea bombei atomice,
i-a cerut cineva dovada că funcționează?
Dumneavoastră, domnule Szalinski nu sunteți Einstein.
- Am ales la întâmplare. - Ceva tot ați reușit să micșorați...
Mărimea acestei audiențe.
Domnilor, doamnelor, faceți ce vreți, dar eu mă duc la masă.
Wayne. Wayne.
- Bună domnule Maynard. - Nu o pune la suflet, Wayne.
E nevoie de timp să convingi lumea, fără dovezi.
Apreciez. Mulțumesc.
Apropo, ai avut dreptate cu puricele electric.
Prelungitorul a fost o idee rea.
Ce le ia atâta? N-o să lipsesc de la Mall astăzi.
Nick!
Nick... Ron? Dacă vă ascundeți aici...
nu e deloc amuzant.
Nick, știi ce spune tata.
N-ai voie să te joci aici.
Unde suntem?
Dumnezeule, ce s-a întâmplat?
Amy! Russ!
Amy!
Nicky. Ron?
Nick, ce s-a întâmplat? Suntem de mărimea unui gândac.
Liniște, Quark!
Nick, ce ai făcut? Eu? E mingea lui!
Taci, mămăligă! Trebuie să dăm de tata!
El știe ce e de făcut.
Nick, dacă e Paul Tate, am să te omor.
Nu răspunde nimeni?
Ce-i asta? E canapeaua de meditație a tatei.
Amy? Nick?
Alo?
Nu e pentru tine.
Ce este, Quark?
Nick!
Ascultați! Sunteți acasă?
E tata. El o să ne repare.
Domnule Szalinski! Aici sus!
Aici sus, tată! Repede, spre ușă!
Bine? Apuc-o pe partea aia. E cineva sus?
- Nick! - Dă-te jos și ajută-ne!
Nick? Amy?
Hei, Amy, a sunat prietenul tău.
Scârbos. Atenție la crăpătură!
Grăbiți-vă! Vine!
Aici! Domnule Szalinski! Tată!
Aici jos! Ajutor!
Unde-i canapeaua mea?
Ce este, e surd?
Nu înțelegeți? Suntem prea mici. Nu ne aude.
Tată!
Nu-mi vine să cred!
Ce zi!
Au!
E din vina ta!
Cinci ani... Nu, tată, funcționează!
Szalinski, nu-l strica! Nu! Tată!
Nu ești bun de nimic.
Nu!
Fugiți!
Fugi, Nicky! Repede!
Tată!
- Stai acolo! - E sticlă pe jos, peste tot.
Nu! Fugi Nicky! Tată!
Nu! Înapoi!
Fugiți!
Ajutor!
Nu!
Ajutor, cineva!
Nu acum Quark.
Szalinski, vă ia gunoiul în ziua în care ni-l ia pe al nostru?
Nick?
- Eu sunt aici. - Atunci a cui e mâna asta?
Nu știu și nici nu vreau să știu. Dă-te mai încolo.
- Ai grijă! - Ferește-te.
Doamne!
Îmi amintește de curte.
Ceva îmi spune, că nu mai mergem la pescuit în acest weekend.
- Ar trebui să te bucure. - Suflă-ți în chiloți, Ron.
Tata ne va readuce la loc, așa-i Nick?
Cred că da.
La naiba. Nu trebuie, decât să ne întoarcem în casă.
Nu mă întorc în casa voastră. Mă duc acasă.
Haide, Russ!
Russ? Spune-mi adevărul.
Tatăl tău ne poate ajuta? Russ! Trebuia să pescuim astăzi!
Bine! Cum te vei duce? Ca momeală?
Ce vrăjitoare!
Russ, vii jos sau nu?
Nu putem sta aici.
Cred că trebuie să rămânem împreună.
Atunci, haide.
Nicky!
Nu cred că suntem în Kansas, Toto.
Nu cred că suntem în vârful lanțului trofic, Dorothy.
- Haide, Ron. - Vom merge cu ei.
Cum? Lași o fată să-ți spună ce să faci?
Uite, Ron, aici jos o să asculți de mine.
- De acum încolo faci ce-ți spun eu. - Fugi!
Grozav, sir Russel Thompson, ne speriem de un fluture.
Termină, Ron.
Avem un centimetru înălțime...
și la 25 de metri de casă.
Asta-i echivalent cu 5 kilometri.
E un drum lung, chiar și pentru un om de știință.
Nick, am 6 ore să ajung acasă, să mă fac mare și să ajung la Mall.
Hai să mergem odată!
Fluturele acela avea aripile de 15 metri.
Nick!
Bună!
Ghici ce am... Uite, Diane...
- Am vândut o casă. - Chiar? E grozav!
- Știi casa aia mare? - Familia Boorstein a cumpărat-o.
Le-am arătat casa aia numai de 12 ori.
- Cum a fost conferința? - S-a râs mult.
- Wayne. - Am eșuat, Diane.
Trebuie să-mi iau vechiul servici înapoi, dacă mai pot.
Dar de acum încolo treaba va decurge altfel la noi.
Altfel.
Chiar așa.
Unde-s copiii?
Nu i-am văzut de când am plecat, azi dimineață.
- Le-ai spus că vin acasă? - Da, de aia au făcut curățenie.
Văd. Probabil s-au dus la Mall.
- Vrei să auzi ceva ciudat? - Lipsește canapeaua mea de meditație.
- Aia din pod? - Da.
Hei, Ron, aici e un loc mai bun, decât acolo unde vroia tata să ne care.
Nick, tu nu îți aduni niciodată jucăriile?
- Ce fricos! - Îl căutăm mai demult.
E aproape ora 1. S-a cam dus programul meu de la Mall.
Dar dacă s-a micșorat și timpul?
Adică pentru noi trec ore, iar pentru ceilalți ani întregi?
Ar fi mișto. Toți profesorii mei ar fi la pensie.
Imposibil. Timpul nu există, cu excepția...
- Nu. - Ce caută un râu în curtea voastră?
Nu e râu, prostovane. Ar putea fi și pipi de câine, pentru noi ar părea un râu.
Hai să trecem înot.
- S-a încheiat socoteala, frate. - Eu nu trec înot așa ceva.
Dacă am putea face rost de niște sfoară...
am putea face o punte din bușteni.
Dacă am avea niște... bușteni.
- Quark! - Câinele vostru?
- Da. - Quark nu ne poate auzi.
- Ba da. - Câinii au auzul bun.
Dacă dau de el, ne duce pe spate pe toți, până acasă.
Fluieră.
- Care-i problema? - Nu știe să fluiere.
Hai să mergem mai sus.
- Trebuie să știi să fluieri. - Doar apropii buzele și sufli.
De pe floarea aia, poți vedea peste iarbă.
Hai să urcăm.
- Nu, Patty, nu, nu. - N-ai de ce să-ți faci griji.
Numai să o pui pe Amy să mă sune, dacă dai de ea.
- Amy nu e la Patty, Nick nu e la Koestler. - O sun pe Betsy.
Trebuie să fie undeva. Ai verificat la vecini?
- La Thomsoni? - Ar trebui să fie la școală.
Nick, fii atent.
Da, mamă.
Mă duc sus cu ei.
E Quark!
- Nu! - Ce este, Nick?
- E pisica aia idioată a lor. - Pisica noastră nu e idioată.
- Tocmai l-a alungat pe Quark. - E pisica idioată a lui Russ.
- Ține-te, Nick. - Nu pot, alunec!
Nicky!
Pleacă de acolo.
Ești alergic la polen.
E prea mare!
Sunt prea mic să-l inhalez!
Diane!
Bună, Mae!
- Nu te-am văzut prea des în ultima vreme. - Muncesc mult.
Nu cumva l-ai văzut pe Ronnie sau pe Russ?
- Știi ceva? - Nu-l găsesc pe Nick și pe Amy.
Dacă-i vezi, îi trimiți acasă?
- Sigur că da. - Fă la fel cu ai mei.
Russell, lipsesc și copiii Szalinski.
Dacă-s deștepți, au fugit cu circul.
Nu știu unde pot fi. Doar știu că plecăm.
Ronald?
Russell?
Amy?
Nick?
Amy?
- Ce este? - Parcă ar fi mama.
Seamănă mai mult cu un roi de...
Albine!
- Amy! Dă-l jos de pe mine! - Nicky!
- Alungați-l! - Ține-te bine, Nick!
Russ! Nicky!
Nick, dă-mi mâna!
- Nick, ține-te! - Russ!
- N-o să-l mai găsim pe Russ niciodată. - Și e numai vina tatălui meu.
- Taci din gură! - Și fratele meu e sus acolo.
Ajutor!
Russ, nu mă lăsa!
Ține-te!
...Ajutor!
Încep să mă îngrijorez. Mă duc la Mall să-i caut pe copii.
Tu stai aici, în caz că se întorc.
Bine.
Hei, Szalinski!
Iarba a început să semene cu cea de lângă Amazon.
- Da. Produce oxigen, Russ. - Toți trebuie să contribuim cu ceva.
Știi, jungla e binevenită oriunde.
Tată!
Nu! Oprește-te, te rog! Suntem pe albină!
- Unde e? - Vino-ncoace!
- Stop! Nu ne omorî! - Tată! Nu ne omorî!
Oprește-te!
Ține-te bine, Nick, că aterizăm!
Wayne...
Dacă vine familia Boorstein, hârtiile de semnat sunt la mine în servietă.
Crezi că te descurci?
- Era o albină! - Da, sigur.
Așteaptă o secundă.
Nick nu joacă baseball.
- Tocmai mi-am dat seama. - Încă nu m-am trezit în dimineața asta.
Acum tocmai visez urât.
- Ron, ridică-te. - E doar un coșmar.
Când mă trezesc, tata și cu mine vom merge la pescuit.
Te avertizez.
- Bine, Ron. - Poate ai dreptate.
Poate doar e un vis urât.
Dar dacă e, atunci asta doare?
Ridică-te!
Dacă ai fi fratele meu, m-aș înscrie pentru adopție.
Da și sper că vei sfârși cu fața pe cutia de lapte.
Scaunul meu.
Canapeaua mea.
Funcționează.
Nick? Amy?
Puteți să mă auziți?
Nick.
Nick?
Ești în regulă?
Când am căzut, mi s-a derulat întreaga viață în fața ochilor.
N-a durat prea mult.
Mi-e frică, Russ.
Nu mai știu unde suntem.
- Cred că suntem tot în curtea voastră. - De unde știi?
În celelalte curți, iarba e mai scurtă.
Să mergem, s-o găsim pe sora ta și pe Ron.
Și se va duce la închisoare. Și maică-ta la fel.
La urma urmei e din banii ei. Asta o face complice.
Știi cum e viață în închisoare?
Îți spun ultima oară să taci!
- Că altfel ce? - O să mă pocnești?
Mergi și tu la închisoare. Le spun, că după ce
albina mare l-a mâncat pe frate-meu, tu m-ai bătut.
Orice juriu din lumea asta te va condamna.
Toată familia Szalinski va face pușcărie pe viață.
Uite...
Mașina tatei funcționează.
Când o să ajungem acasă și ne face la loc, o să fim putred de bogați.
Și atunci o să regreți.
Amy! Știi, totdeauna mi-a plăcut de familia ta.
Adică, tatăl tău e chiar un tip ca lumea.
Nu e chiar așa de ciudat, pe cât credeam că e, și vă iubesc pe voi ca pe frații mei.
Numai că tatăl meu nu-l înțelege pe tatăl tău.
Taică-tău nu înțelege nimic.
- Amy! - Ron, unde sunteți?
Fugi, Nick!
- Russ! Russ! - Ridică-te!
Intră aici!
Ieși afară de acolo!
Harold.
Domnule Szalinski? Noi suntem familia Boorstein.
Nu călcați pe iarbă!
Aici sus!
Nicky!
- Amy! - Du-te sub pervazul ăla!
Iarba noastră e foarte sensibilă.
Nu vrem s-o udăm prea mult.
Ia-o!
Amy?
Dă-te la o parte!
Te rog, nu muri!
Amy.
Nu, Cathy, credeam doar că au trecut pe la tine.
Bine. Dacă-i vezi, trimite-i acasă, bine?
Bine. Weekend plăcut.
- Devine ridicol. - Unde naiba sunt copiii ăia?
Nu!
Nu m-ai lăsat să iau câinele, așa că nu vreau să aud de pisică.
Au venit Forresterii. Ce să le spunem?
- Ce ar fi să spui adevărul? - Mae, ce fel de scuza e aia?
Don!
Ce ar fi să prindem niște...
- Bună dimineața, Rusell. - Bună, Gloria.
Spune bună dimineața, Sushi.
Buletinul pescăresc arată grozav. Hai să-l completăm până apune soarele.
L-am chemat pe Charlie de la Bass Lake. Zice că peștii sar singuri în barcă.
Don... Și mi-am adus noul meu detector de pești.
Donald, omul acela de acolo zboară.
- Bine Gloria. - Don, a intervenit ceva.
S-ar putea să nu mai ajungem acolo. Ar trebui să o iei înainte.
Ce vrei să spui, că nu ajungi? Mergem în gașcă, prietene.
- Donald eu... - Nu acum Gloria!
Și pe deasupra, dacă nu ajungi la ora 6, pierzi garanția.
Așa, între noi...
Mae nu se simte prea bine.
Instalația...
"Instalația"?
Asta nu e Russ Thomson pe care-l știu.
Adică, instalația nu-l oprește pe marele Russ Thompson, pe care-l știu...
mai ales, dacă a depus o garanție de 80 de dolari.
Don, prinde unul mare pentru mine, bine?
Don?
- Hai la drum, Gloria. - Dar, dar...
- Haide! Urcă! - Ce au pățit?
Haide!
- Le-ai spus adevărul? - Dragă!
- Și cum au reacționat? - Mae...
80 de dolari, Mae! Nereturnabili.
Să vezi, ce-i pedepsesc!
Noroiul tot noroi este, indiferent cât de deștept ești.
Și unele magazine vând chestia asta.
A fost grozav, ce ai făcut pentru Nick.
Dar tu, Amy? Te-a salvat și pe tine.
Da, știu, Nick.
Unde ai învățat să faci respirație artificială?
La ora de franceză, puștiule.
"Ora de franceză"?
Hai să facem pace, bine?
Bine.
Cred că e dala de piatră din mijlocul curții.
- Adică am făcut jumătate de drum? - Da, cred că da.
Să mergem!
Ora de franceză...
Aș omorî pentru o înghețată de căpșuni...
cu fulgi de ciocolată și banane.
Aș putea mânca un sandviș de mărimea unui camion.
Dacă am găsi unul, ar fi de mărimea unui camion.
- Am murit și sunt în Rai. - E mare, cât casa.
Eu am văzut-o primul! E a mea!
Eu am dat bani pe umplutură!
Nick, e una din prăjiturile tale.
N-o să mă creadă niciodată la școală.
Da, deja văd biletul de la învățătoare:
"Dragă doamnă Mason,"
- Nicky nu e absent. - E atașat la acest bilet.
- Băieți, repede aici! - Unde?
- Acolo! - Nicky, grăbește-te!
Dacă aș avea niște spray de gândaci, i-aș arăta eu!
Liniște! Pentru el, noi suntem gândacii.
Dacă ne găsește, ne mănâncă.
Stai un pic. E prăjitura noastră. Eu zic să ne batem pentru ea.
- E doar o furnică. - Când ai văzut ultima oară doar o furnică?
E cercetașul. Restul o să apară din clipă în clipă.
Stați!
Știți ce repede merg furnicile?
L-am putea călări și am ajunge acasă într-o clipă!
Las-o, Nick!
Amy, ne-ar putea lua pe toți.
Furnicile pot căra de 50 de ori propria lor greutate.
De 50 de ori?
E ca și un zid împins de un buldozer.
- Da, așa că, gândește. - Ce ne-ar putea face nouă.
Hai să mergem, înainte să apară și ceilalți.
Dar nu ne face rău. E doar un pui.
Russ?
- Eu zic, că aia e furnica noastră! - Lăsați-o, măi băieți!
Geronimo!
Prinde-l!
Băieți! Nicky!
- Pe el! Nicky, o să pățești ceva! - Ron, fii atent!
- Nick, du-te acolo! - Băieți...
Du-te la spatele ei.
- Vino aici înapoi, Nicky! - Ai grijă!
- Atenție! - Nick, ceilalți trebuie să apară imediat!
- Nicky! - Du-te, Nick!
- Nicky, nu! Dă-te jos de pe el! - Nu e capătul care trebuie!
Nicky, ești alergic la furnici. Îndepărtează-te!
Du-te în partea cealaltă.
- Nicky, dă-te jos! - Ron, urcă-te!
Hei Szalinski, atenție în față!
Ron, acum e momentul!
Hei! Alo!
Furnică!
Aici.
Furnică cuminte. Hai, băieți!
Băieți, haide!
Cineva să ia prăjitura asta.
Nicky, ia chestia asta.
Ajutor! Nicky!
Hai, băieți, e furnica voastră.
- Nick, ajută-mă. - A reușit.
- Să mă ajute cineva! - Da.
- Se pricepe soră-ta. - Nicky!
- Pentru o fată. - Desigur.
Quark, jos. Jos, Quark.
Stop! Jos! Jos, băiete!
Quark, pleacă de acolo!
Quark, aici, băiete.
Quark. Quark.
- Pleacă de acolo! - Dă-i drumul!
Mulțumim, domnule polițist. Ne pare bine că veți trimite pe cineva aici.
Bine, e la 646...
Oamenii aceia au probleme serioase.
- Doamnă Thompson? - Alo?
Strada Sycamore numărul 646. Da.
Grozavă idee, Russ, chiar dacă băiatul geniu nu s-a gândit la asta.
Pod la orizont!
În ritmul ăsta, vom ajunge la cină.
Poate totuși ajung să ies...
cu Patty.
Weekendul nostru s-a dus. Nu mai mergem în excursie.
Îl știu pe tata. Vom fi pedepsiți.
Suntem în excursie acum, Ron, chiar mai bine.
- E ca un safari. - Hei!
Nu m-am gândit așa până acum!
Înainte!
Amy?
Nick!
Wayne?
Da, aș vrea să anunț doi copii dispăruți.
În loc să molfăi guma aia, de ce nu te duci afară și...
Sunt sigură că nu s-a întâmplat nimic grav.
Se întâmplă tot timpul asemenea lucruri.
- O mică ceartă cu copiii... - N-am avut nici o ceartă.
Erai destul de supărat, că Ross a părăsit echipa. Părăsit? Credeam că l-au dat afară!
- I-a fost frică să-ți spună că a plecat. - Plecat...
Cum adică i-a fost frică? Poate să-mi spună tot ce vrea.
Eu l-am ascultat totdeauna. Doar mă știi.
- Ce vrea să însemne asta? - Russell!
- Nu-mi place cum a spus-o. - Nu vă enervați domnule Thompson.
- Știți, nu e neobișnuit, ca fugarii... - Copiii mei nu sunt fugari!
Sunt niște copii fericiți și nu mă convingeți că au fugit de acasă.
- Ăsta s-a apucat de scris din nou. - Tu nu spui nimic, niciodată?
- Russell! - De ce am impresia că eu sunt cel cercetat?
- Nu-mi dau seama, dragă. - Cum adică nu-ți dai seama?
Cred că avem destule pentru început.
Vă rugăm să ne dați un telefon, dacă apar băieții.
Bine.
N-au nevoie de mandat, sau ceva?
Russell, sunt câteva lucruri despre tine, de care ar trebui să știi.
- Ca de exemplu? - De exemplu ar trebui să stai jos.
Încă un raport despre copii dispăruți.
Sycamore 644. Asta-i exact lângă ei.
Am chemat poliția. Ce-i pe capul tău?
- Căutăm copiii. - Unde, într-o mină de cărbuni?
- Sunt în curte. - Au venit?
Diane, trebuie să-ți spun ceva important.
Asta-i canapeaua din pod.
Se văd urmele mușcăturii lui Quark pe mânere. L-am găsit pe jos.
E canapeaua de relaxare a mea.
Wayne...
Vrei să-mi spui că...
Tu ai făcut-o?
- Funcționează? - Mașina funcționează?
- Copiii știu? - Da, copiii știu.
E grozav! Nu e chiar așa de grozav.
De ce? Am micșorat copiii.
- Ce? - Și pe ai lui Thompson.
- Sunt cam așa de mari. Sunt în curte. - Ce?
I-am aruncat cu gunoiul.
Stai aici. Mă duc la ușă.
Da?
Dumneavoastră ați anunțat niște copii dispăruți?
- Trebuie să fie o greșeală. Sunt în curte. - Așa-i dragă?
Mulțumesc.
- Cum mai merge, băiete? - Ce zici de o oprire?
- Ce este, Ron? - Furni are nevoie de un plin.
Uite. O meriți.
Nu ajungem înainte de înserat.
Chiar dacă ajungem, mallul va fi închis.
- Nu mânca așa de repede. - Hei, aia e mâna mea.
De ce n-o lăsăm să plece? A obosit și probabil ai lui își fac griji.
- Eu n-am nimic împotrivă. - Nici eu.
Ajută-mă să dau jos hamurile.
Poți să pleci acum.
- Haide, să mergem. - O să-și dea seama ea.
Mulțumim de drum, Furni!
Ești liberă! Poți pleca acasă.
Du-te!
Te-ai ales cu un animal de casă.
Proasta de furnică nu știe ce e bine pentru ea.
- Du-te! Du-te acasă! - Mama n-o să mă lase să te păstrez.
Amy? Nick?
- Nick? - Sunteți aici, băieți?
Nicky.
Unde sunteți?
- Ceva noroc? - Nu.
Nick?
Amy?
- Ai văzut ceva? - E prea dens.
Trebuie să fie dens. E iarbă.
Caută în continuare. Nick?
Amy?
Ce a fost asta?
Atenție!
Haide!
De unde a apărut asta?
- Da, e țigara tatei. - Ne-a zis că s-a lăsat.
Se pare că s-a apucat din nou.
Nu. Fumează, doar dacă își face griji cu adevărat.
Nick, fii atent.
Poate putem să folosim asta.
Acum putem vedea în întuneric.
- Hei, Furni, uite! - Faruri!
- Nu l-am forțat să joace în echipă. - Știu.
Dar tot timpul faci mare caz din sport.
- Pentru că sportul formează caractere. - Nu formează decât mușchi.
Russell, trebuie să înțelegi că acești copii...
- Wayne? - Da?
Trebuie să le spunem vecinilor.
Drept cine mă iei? Un idiot?
- Cum s-a întâmplat asta? - Stai o clipă, Mae.
Mă ocup eu. Bine? Cum s-a întâmplat asta?
Mașina analizează structura moleculară a fiecărui component...
iar laserul inversează... Wayne, stai așa un pic...
Cred, că Thompsonii trebuie să vadă canapeaua.
S-a irosit multă piele pentru omul ăsta.
- E un microscop. - Știu!
Uită-te!
Bine!
Vedeți, aia e canapeaua, care stătea aici, până a micșorat-o mașina.
Bine, ai niște mobilă de jucărie. Mare brânză.
Se vând tot feluri de prostii.
De ce nu ne-ați spus mai devreme?
Până acum, mașina nu făcea altceva decât să arunce în aer diferite lucruri.
- Vreți să spuneți ca mașina aia... - A aruncat în aer copiii mei?
- Nu, nu, nu. - Nu, nu, nu.
Dacă ar fi explodat copiii, ar fi bucăți din ei peste tot.
Wayne!
- Scuze! Uite! - Sunt sigur de asta, bine?
- Mașina a micșorat copiii noștri. - Tu ai nevoie de micșorare, Szalinski!
- Russ! - Ești nebun și trebuie să-ți spun ceva.
Am un ciocan pneumatic, la mine în pod...
și dacă ai făcut ceva copiilor mei, o să fie bucăți din tine, în tot cartierul.
Haide, iubito.
Cred că a mers bine.
Cred că ar trebui să-i invităm mai des.
Pentru mine e o prioritate.
De ce nu faci, pentru ce ești plătit?
Găsește-mi copiii!
Credeam, că nu l-ai crezut.
Nu l-am crezut.
Electricitatea e ieftină.
- Haideți! - Uitați-vă!
Nu va trebui să dormim pe jos.
- Ce e asta? - Un Lego de-al meu.
Ridică-mă!
Hei.
Nu-i rău.
Da. Și nici nu trebuie să mă spăl pe dinți.
- Nu mai împinge! Dă-te mai încolo. - Tu să te dai mai încolo!
- Ia-o tu pe aia. - Ești sigur?
Da. Prefer să dorm aici jos.
Noapte bună, Furni!
- Crezi că va fi destul de cald? - Pare că da.
Crezi că o să-ți fie destul de cald?
Noapte bună, Russ!
...Noapte bună, Amy!
Noapte bună, Amy!
Îmi pare rău, băiete, am nevoie de piese.
Te simți bine?
Mi-e frică.
Cred că este vina noastră, oarecum.
Nu, e vina mea.
Mă apuc să lucrez la ceva și... după aia nu mă mai pot gândi la altceva.
Trebuia să umblu mai cu grijă cu aparatul ăla. Îmi pare rău.
Nu la asta mă refeream.
Nu e important...
dacă mai vând o casă...
sau dacă primești tu o subvenție, anul ăsta, sau la anul.
Trebuie doar să adunăm familia asta laolaltă.
Asta simt și eu.
- Mă duc să repar mașina. - Tu ar trebui să te duci la culcare.
O să mă trezesc devreme și o să-i caut.
Nu pot să dorm.
Când știu că stau singuri, copiii mei, afară.
Nu-ți face griji. Sunt și copiii vecinilor cu ei.
O să se descurce.
Asta-i cealaltă chestie, pentru care îmi fac griji.
Amy în întuneric...
cu micul Russ Thompson.
Odihnește-te un pic.
Sper că vor fi cuminți.
E ciudat.
Luna pare la fel, fie că ești mic, sau mare.
Da. Spune asta tatălui meu.
De ce? S-a luat de tine, din cauza mărimii?
Cu cât ești mai mare, cu atât luna e mai mare.
Așa vede el lucrurile.
Russ?
- Da? - Cum de n-ai venit până acum pe la noi?
Păi...
Vreau să zic...
ai vorbit cu mine anul trecut, o dată sau de două ori.
Adică, am vrut să trec pe la voi. Am vrut, dar...
Mi-am zis, că ești prea populară, ca să mă observi și pe mine.
Eram prea populară să observ orice.
Eram o proastă.
- Dă-te jos! Repede! - Dă-te jos! Repede!
Ron, dă-te jos!
Fugi!
Russ! Ajutor!
- Russ, ajutor! - Ajută-l!
Russ!
Stai aici!
Nu!
- Ron, ieși afară! Repede! - Fugi de acolo!
- Haide, Ron! Repede! - Haide!
Va fi omorât.
- Trebuie să facem ceva. E doar un copil. - Stai jos!
Trebuie să-l ajutăm.
Acum!
Pe el! Pe el!
- Lasă-l să plece! - Ai grijă!
Înapoi!
Unde-i Furni?
- Furni! - Aici!
Dumnezeule!
- Pare rănit. - Nu!
Mi-ai salvat viața.
O să se facă bine.
Unde te duci?
Treabă importantă.
Băieții la dreapta, fetele la stânga.
Probabil arăt oribil.
Te iubesc, Wayne Szalinski.
Hai, băieți, să mergem. Nu poate fi prea departe.
Nu puteam dormi încă un pic?
E ceva foarte ciudat aici.
- Ce-i asta? - Cutremur!
- Și mai rău! - Mașina de tuns iarba!
Nicky!
Ce e aici?
Nu știu, dar sper că s-a mutat fostul locatar.
E o vizuină a unui "lumbricus terrestris".
- A unui ce? - Râmă. Dar în perioada asta, doarme.
Bagă aia în priză.
Aproape am terminat.
Se aude o drujbă?
Nu, mai degrabă seamănă cu o mașină de tuns iarba.
- Tommy, oprește mașina de tuns! - Tommy!
Tommy, stop!
Tommy! Tommy!
- Tommy! Dă-te de pe iarbă! - Tommy, oprește-te!
- Tommy! - Amândoi odată!
Un, doi, trei.
Tommy! Tommy!
Cred că vom fi în siguranță aici.
Nicky!
Haide! Haide!
Nu! Nu!
Ține-mă, Russ!
Amy, nu-i da drumul!
Amy!
Ține-te! Dă-mi chestia aia!
- Nick mi-a spus că pot să tai... - Când l-ai văzut pe Nick?
- L-ai văzut azi dimineață? - Nu, ieri am vorbit cu el.
Îmi pare rău. N-am știut că am întârziat așa mult.
E în regulă, dragule. Uite. Du-te acasă. Intră în casă. E mai sigur acolo.
"Mai sigur"?
Credeam că ai mei sunt ciudați.
Genunchiul meu!
Toată lumea e bine?
Mă simt ca o cremă de banane.
Nick! Nick, ești bine?
Nicky!
Tată?
Mamă!
Aici jos! Mamă! Tată!
- Tată! Suntem aici jos! - Aici!
- Domnule Szalinski! - Aici jos!
- Tată! - Domnule Szalinski!
O să reușim, Nick!
N-o să ne găsească niciodată.
Suntem la nasul lor și nici nu ne văd!
Nu te panica, Ron. Vom găsi o rezolvare, bine?
Nu sunt panicat! Cine e panicat? Nimeni nu e panicat!
Quark!
Haideți, cu toții! Să-l apucăm!
Du-te înăuntru, Quark! Găsește-l pe tata!
Nicky!
Quark, ce te-a apucat?
- Tată! - Cred că-i e dor de copii.
Tată! Oprește-te!
Nu!
- Tată! - Îți spun eu, la mărimea lor...
- Tată! Domnule Szalinski! - Curtea aia are 15 kilometri.
Săbii uriașe de iarbă.
Insecte uriașe.
- E o junglă acolo afară. - Se vor îndrepta spre casă.
Noi suntem! Tată!
Da, probabil ai dreptate.
Nu!
- Suntem aici jos! - Domnule Szalinski!
Nu, tată!
Tată! Nu! Tată!
- Nu trebuie decât să ținem ochii deschiși. - Ajutor!
Nu mă mânca!
Dumnezeule! Uită-te aici!
Nu, tată! Tată!
- E Nick! - Nicky!
- Bună, băiete! - Arată spre ceva.
- Uite-i și pe ceilalți! - Da!
- Suntem salvați!
- Mă duc să-i aduc pe Thompsoni! - Rezistați, copii!
A funcționat pe copii. Pur și simplu, nu înțeleg.
- Să faci bine să înțelegi, Szalinski. - Russ, nu ajuți deloc.
- Și ce dacă nu ajut? - Russell, trebuie să înțelegi, că...
- Copiii ăștia nu sunt ca tine. - Baseball!
- Nick încearcă să spună ceva. - Baseball!
- Nu-mi dau seama ce. - Stai să văd și eu.
Baseball, tată!
Ce spui, Nick?
Legănat?
- Seamănă cu... - E un semafor, Mae.
Stai! Dă din aripi.
A prinde! A arunca!
- Afară! Afară! - Baseball!
- Tată! Da! - Baseball! Mingea!
- Mingea de baseball? - Bravo, dragă!
Mama naibii! E laserul.
Am înțeles. Mingea a zburat prin geam...
a activat mașina, iar ei erau în calea mașinii.
- De ce nu m-am gândit la asta, înainte? - Eu aș putea ghici...
Se crea prea multă căldură. De asta explodau toate.
- Mulțumesc, Nick. - Grozav, Nicky!
- Diane, tu ții lingura, eu aduc mașina. - Stai așa, Szalinski!
Minunea asta face să explodeze fructele, așa că n-o să experimentezi pe copiii mei,
până nu încerci pe ceva viu.
Ar trebui să-o încerc pe mine.
Îți arăt cum funcționează mașina. Nu e greu.
Nu știu...
- Am reparat-o. N-o să fie probleme. - Nu, nu, o probezi pe mine.
Ești sigur, dragule?
Cum au ajuns alea acolo?
Bine, Szalinski, trage.
- Nu e nici un motiv să nu meargă. - Ce?
- Dați-vă înapoi! - Dragă, ești așa de curajos!
Haide, Mae! Hai!
- Russ, te simți bine? - Da. De ce?
Dacă merge chestia asta, mergem la dans, vineri?
Știi să dansezi?
- Nu prea. - Mi-ar face plăcere.
- Russ! Ron! - Tată!
Știam că băieții mei n-ar fi fugit.
Tu și cu tata vă înțelegeți?
Da, dragă. Nici o problemă.
- Chiar? - Îmi pare rău de urmele de iarbă, mamă.
Nu-ți face griji, dragă, le scot eu.
M-a salvat de un scorpion uriaș.
Am rămas un timp cu Amy. E o fată în regulă.
- Am avut dreptate, așa-i? - A fost mingea, nu?
- Ai avut dreptate. - Ești deștept.
Am vrut să merg la pescuit, tată. N-am vrut să stric totul.
Știu, Ronnie.
Tată, dacă mă vrei neapărat în echipă...
Nu-mi pasă de echipă. Îmi pasă de tine.
Sunt mândru de tine!
- Trebuie să fac un duș. - Szalinski!
Hai să mâncăm. Dragă, spune un toast!
- Bună idee. Grozav. - Îmi plac toasturile.
Pentru Thompsoni, pentru Szalinski și multe prânzuri luate împreună.
Noroc! Mă gândesc, că pentru un timp vom avea multe resturi de mâncare.
Te gândești, ce avem la masă, nu-i așa Russ?
Cine vrea pâine?
Ron? Bănuiesc, că trebuie să tai chestia asta, nu?
- Vrei să aduc fierăstrăul meu? - Cine vrea unt?
- Cine vrea pâine? - Lăsați loc pentru prăjitură.
Avem prăjitură? Da.
Cine vrea pâine?
Ia stai așa!
Am înțeles.
"Ora de franceză."
Subtitrarea: tinikabv
Revizuire: muLineZu