Downloaded From www.AllSubs.org
Jag litade på dig.
Jag la ner själ och hjärta i dig.
Vi ville bara läsa den.
Jag trodde att du var annorlunda.
Du fick mig att känna att jag kunde återvända till världen...
...och att det fanns nåt bra och rent kvar.
Men du är precis som alla andra.
Du ljuger, förråder och skrattar åt det!
Du är oren.
Och du har smittat mig.
- Ge mig den där. - Nej!
Donna!
Spring.
Han kommer inte, han är rädd.
- Gjorde han dig illa? - Nej, jag mår bra.
Förlåt, James. Allt är mitt fel.
- Jag är ledsen. - Gråt inte, det är mitt fel också.
- Vi måste gå till sheriffen nu. - Jag gör det.
- Nej, jag går. - James, håll om mig.
Nu är vi på plats.
Trög puls. Bakåtrullade ögon.
Långsam och ytlig andning.
- Märken efter nålstick. Heroin. - Stackars liten.
Pappa?
Ser du mig, pappa?
Håll dig vaken, Audrey.
Fånga mig.
Kan du?
Prata med mig, Audrey. Somna inte.
Hans händer är så tunga...
...handen över strupen...
...det gör ont.
Herregud, det gör ont.
Svart kyla.
Jag kan inte andas.
Hjälp, snälla. Jag sjunker.
Det är okej, Audrey. Jag är här.
Jag bad.
Jag bad att du skulle komma.
Och det gjorde du.
Det är okej. Det är okej.
Hon var så modig.
Stick inte iväg själv, igen.
Han har Lauras dagbok. Tänk om han dödade henne?
Han kunde ha dödat dig också.
Det var dumt gjort.
Efter Lauras död har allt liksom börjat snurra fortare.
Man vet inte vad man ska tro längre.
Precis.
Men när jag såg dig ikväll visste jag.
Gjorde du?
Om vi kunde föra samman våra hjärtan och för alltid...
...då vore vi säkra. - Du och jag.
- Från och med nu. - Ja.
Hur är det med henne?
Hon har gått igenom det värsta. Heroin, Harry.
Så här nära en överdos. Det är svårt att förstå sån grymhet.
Inte särskilt. Titta här.
Blackies mördare. Jag visste att jag sett honom förr.
- Jean Renault. - Renault?
Jacques och Bernards äldre, farligare bror.
Han sköter det norra området. Spel, droger, utpressning...
Jag såg ett band på TVn i Blackies kontor.
Från kvällen du och Big Ed gick till kasinot.
- Jean Renault var ute efter mig. - Mannen som tog sin bror.
Han använde Audrey som bete för att döda mig.
Jag överträdde mina gränser, och bröt mot den professionella koden.
- Det betalar Audrey för. - Vi fick hem henne. Hon blir bra.
Det är inte första gången mitt agerande har lett till lidande.
- Jag borde ha fattat. - Det ändrar inte på nåt.
Hon är här nu, och inte på Jack's med en nål i armen.
Du är den bästa rättskämpen jag nånsin sett.
Men Coop, ibland tänker du för mycket.
Tack.
Agent Cooper, jag hörde att du ringt.
- Vad hände? - Jag fick ut din dotter utan lösen.
Tack gode gud.
Hon hölls fånge på en bordell norr om gränsen, "One Eyed Jack's".
Nej.
Bordellmamman tycks ha varit inblandad i kidnappningen.
Tog ni henne?
Hon dödades innan jag kunde höra henne.
Nej.
Mördad av en man vid namn Jean Renault.
- Tog du honom? - Han flydde.
Synd.
Då är väl allt i sin ordning.
Din dotter vilar efter en överdos.
Överdos?
Herregud.
Hon kommer att bli bra.
- Får jag träffa henne? - Hon vilar och borde inte störas.
Jag ringer i morgon bitti.
Gör det, agent Cooper.
Tack.
Tack för att du hämtade hem min Audrey.
God natt, mr Horne.
- Den stackarn. - Skojar du?
Jag beundrar er ungdomar som ställer upp för mr Johnson.
Många skulle nog bara göra det enkelt för sig och sticka.
Leo står oss liksom nära.
Sanna mina ord, det är i vården i hemmet mirakel sker.
Det här gör mr Johnson gott.
- Att få stanna här med de han älskar. - Det hoppas vi.
Anställer ni heltids- eller deltidshjälp?
Kusin Bobby och jag är här på heltid.
Ert engagemang är beundransvärt. Allt ser bra ut här.
Men ni kanske skulle vilja barnsäkra de där uttagen.
Skriv under här.
- Er check. - Tack.
Vänta, det här är ett misstag.
- Sju hundra dollar? - Sorgligt, inte sant.
Vårdkostnaderna skjuter genom taket.
Det här är inte bra.
Vi skulle få fem tusen i månaden.
Jo, men med skatter och avgifter för utrustningen...
...medicinska kostnader och administrationen...
...ni kommer att se resultat.
Med er hängivenhet kommer mr Johnson att få det bra.
Lycka till.
Jag hittar ut själv.
Jag måste sluta jobbet, Bobby.
Hur ska jag klara mig på det här?
- Jag vet inte. - Du vet inte!?
Det var din idé att ta hit honom!
Jag tänker! Tyst!
Bäst att du tänker för oss båda.
Vi har redan Laura Palmers dagbok.
Nej, det här är hennes hemliga dagbok.
- Som hon gav till Howard Smith? - Harold.
- Varför? - Jag vet inte. För att gömma den.
- Visade han dig nånsin dagboken? - Nej.
Men han läste ur den. Jag såg namnet.
- Hennes handstil. - Vad har du och James för er?
- Han har redan fått en varning... - James var inte inblandad.
Det här låter som pojken som ropade på vargen.
Förra gången hamnade doktor Jacoby på sjukhuset.
Det här är ingen lek.
Okej. Jag ska försöka få dit nån.
Men jag lovar ingenting.
Ursäkta, jag söker sheriff Harry S. Truman.
Här är han.
Ursäkta, jag söker efter sheriff Harry S. Truman.
- Det är jag. - F.B.I.
Gordon Cole, regional byråchef.
Jag hör inte så bra. Jag är agent Coopers chef.
- Trevligt att träffas. - Får jag tala med dig?
Visst. - Donna... vi ses senare.
Vem var du, sa du?
- Jag är sheriff Truman. - Bra, bra.
Du måste tala högt, sheriffen. Hörseln är borta. De här är på max.
Söker ni agent Cooper?
När en agent är på fältet hälsar jag på.
Agent Cooper är inte här.
Albert Rosenfield kommer inte tillbaka. Men jag har hans rapport.
Objekt: en yllerock, vicunaylle.
Albert hittade fibrer i hallen utanför Coopers room.
En vicunarock?
Det låter gott, men jag har ätit.
Jag fick också en rapport om den enarmades spruta.
Albert har aldrig sett nåt liknande, en kombinationsdrog. Konstig.
Vad säger Albert mer?
Papper nära den blodiga handduken, nere vid spåren - brottsplatsen.
- Sidor ur en dagbok. - Snälla.
Den enarmade.
När blev det olagligt att sälja skor?
Vi måste ställa några frågor, mr Gerard.
Kom till mitt kontor.
- Mitt kontor! - Okej.
Hon ser ut som en ängel.
Audrey?
Din far är här.
Tack gode gud, Audrey.
Gode gud.
Jag har varit så orolig.
Verkligen?
Sjuk av oro.
I dessa tider...
...blir man påmind om livets värde.
Varje regndroppe, varje solnedgång.
Jag har också lärt mig mycket nytt.
Nu tar vi hem dig till din egna, varma, trygga säng.
Vilken hemsk upplevelse. Hemska människor.
- Vad du måste ha sett... - Jag såg mycket.
Vi ska reda ut det där. Tillsammans.
Visst, pappa. Du och jag.
Flickan min.
Min bil står där ute, jag tar med henne hem.
- Pappa? - Ja, älsklingen.
Jag åker hellre med mr Cooper, om det är okej.
Visst.
Vi kanske kunde åka tillsammans allihop.
Hej, Ed! Jag är hemma!
Vill du se den finaste klänningen nånsin?
Förr tittade de alltid konstigt när jag betalade med kortet.
När kommer mina föräldrar tillbaka från Europa, Ed?
Ganska snart.
Det är så häftigt att ha hela huset för oss själva.
Vi låtsas att det är vårt. Som om vi vore gifta.
Visst, Nadine.
Vi kan göra annat också.
- Som vad? - Du vet, dumbom.
Vet du vad jag tänkte?
Vi kan åka till sjön ikväll, och hångla!
Vänta!
Vi behöver inte åka nånstans.
Vi kan stanna här.
Du omger dig med fina ting, Josie.
Örhängen i safir, parfym från Paris, kashmirtröjor...
Gå härifrån.
En enkel biljett. Seattle - Hongkong.
- Jag har en dag kvar. - Behåll det du drar in.
Packa ner allt i resväskan. Vi åker ikväll.
Jag har inte fått försäkringspengarna.
Ben Horne har inte betalat än, heller.
Jag har väntat på det här i fem år.
Mr Eckhardt ser till att det blir väl värt din tid.
Du kan inte tvinga iväg mig.
Var flexibel.
Vi hade en överenskommelse.
Sheriff Truman betyder nåt för dig.
Du ljög för honom.
Du lurade honom.
Ändå är han viktig för dig.
Åk härifrån med mig ikväll, eller så dör han.
Han vet ingenting.
Planet går vid midnatt. Kom dit.
För din och för din sheriffs skull.
Sån är överenskommelsen.
- Hej. - Hej.
Jag är skyldig en ursäkt.
Det tror jag inte.
När vi var ihop och pratade...
...jag kände nåt. Men jag var inte säker.
Du tittade på mig och såg Laura.
Jag antar det.
Vill du veta nåt konstigt?
- Vad? - Jag gillade det.
Gjorde du?
När vi växte upp stod Laura och jag nästan läskigt nära varann.
Det var som om våra hjärnor var sammankopplade.
När hon dog fick jag möjlighet att vara Laura.
Andra såg mig i alla fall som henne. Som du såg på mig.
- Jag gillade det också. - Men det är fel.
Varken rätt eller fel.
Jag fick vara nån annan för ett tag.
Nu är jag bara mig igen.
Du och Donna hör ihop, James.
Det är bäst så.
- Men det är svårt ibland. - Hur då?
Att verkligen älska är som att gå omkring i starkt ljus.
Man är mitt i det. Och det är underbart.
Men jag tror inte att det kan vara så hela tiden.
Klart det kan.
Jag ville det.
Jag vill att min känsla ska vara för evigt.
Rätt knäppt.
Jag åker hem i morgon, James.
Jag kom till Twin Peaks för begravningen.
Det är dags att åka nu.
- Säger vi hej då, nu? - Jag antar det.
Hej då, James.
För elden.
Vad gör mig den äran?
Jag har kontraktet, med Petes underskrift.
Och jag vill ha mina pengar.
- Det är klart du vill. - Allt. Nu, innan du får det här.
Josie, Josie...
En kvicksilverhjärna som din måste väl förstå den komplexa situationen.
Flödet är allt. Jag kan inte samla ihop kontanter jag inte har.
Men, som jag sagt förut och gärna upprepar-
- så snart betalningarna från Island kommer in-
- kommer dina procent att vara din bästa tillgång.
Jag går inte härifrån utan pengarna.
Varför anar jag att det här inte är en diskussion?
Står du under nån form av utpressning?
Spela inga spel med mig.
Spel?
Josie, den här nyckeln går till mitt personliga bankfack på hotellet.
Där har jag satt ihop en fascinerande akt över dig, min vän.
Och över din före detta makes lilla båt, som sjönk.
Så var skötsam, damen, eller tro mig när jag säger-
- att jag kommer att begrava dig.
Det vore synd. För om nåt skulle hända mig-
- skulle det leda myndigheterna till ett visst bankfack i en annan stad.
Där finns tillräckligt med bevis för att ge dig livstid gånger tre.
De kommer att begrava oss sida vid sida.
Dödläge.
Din tur.
Kontanter.
Lyckligtvis kan jag tillgodose dig.
Ett tecken på lojalitet.
Tokyo Bank.
Fem miljoner dollar.
Vi är klara med varann.
Josie.
Bra spelat.
Till Leo.
Vi tänkte fira att du blev släppt och allt - med ett litet party.
Vi vill säga: "Välkommen hem, Leo Johnson."
Välkommen hem, älskling.
Du är en speciell kille, Leo. Vi vill att du förstår-
- att vi minns att gott du gjort för dem du älskar.
Som Shelley, här.
Vem ber om en mer älskvärd och ömsint make?
Tvinga henne att tvätta dina skitiga skor, diska...
...skura... Du är en riktig toppkille, du.
Helylle.
Och Leo Johnson, hustrumisshandlaren?
Den killen vill jag festa med!
Tvål i en strumpa? Skador på insidan, men inte ett blåmärke.
Sist men inte minst - Leo Johnson, mördaren!
Hänga upp din fru som en bit kött. Lämna henne över elden.
Du vet hur man behandlar en kvinna.
Det här är ditt liv, Leo Johnson. Du är värd det.
Varje sekund av det.
- Vad är det? - Han rörde på sig.
- Det här är läskigt. - Okej.
Du kanske har rätt.
Jag vill inte utnyttja honom.
Förlåt, Leo. Vi gick lite för långt.
Vi behöver knappast göra din rehabilitering svårare än den är.
Doktorn sa att du behöver "familjär stimulans".
Så vi tänkte, då kör vi.
Ärligt talat, Leo, Shelley och jag kommer att göra allt vi kan.
Tårta. Vill du ha tårta?
Titta här.
Glass.
Bobby.
Leo! Jösses...
Du måste vara lite försiktig.
Tur att vi inte tände ljusen.
Agent Dale Cooper!
Jag hoppas att du inte fått vänta.
Jag kom inte nyss, jag har väntat länge.
- Vad kan jag göra? - Det gör ingenting. Inga ursäkter.
Jag fick tillfälle att träffa lagens lokala försvarare. Bra gäng.
Idag påminner du om en liten mexikansk chihuahua, Cooper.
- Kan vi prata i enrum? - Ja visst, Gordon.
Kan vi låna ditt kontor, Harry?
Fråga sheriffen om vi kan låna hans kontor.
Visst.
- Följ mig, Gordon. - Jag tror på sekretess, Coop.
Jag tar det fort. Jag ville inte prata framför mannarna.
Albert tror att du tar dig vatten över huvudet.
Det oroar mig, Coop. Jag känner ett visst ansvar.
Du hoppade fallskärm i Pittsburgh.
Jag vill försäkra mig om att det inte händer igen, uppfattat?
Pittsburgh var annorlunda.
Jag skadades i Pittsburgh, Gordon.
Men annars har fallen ingen likhet.
Du ser ut att må bra.
Påsar under ögonen, du skulle sova mer.
Sömnlöshet och olustiga drömmar kommer med jobbet.
Jag är trött. Det är mycket att göra här.
Men medvetandet, kroppen och själen är alerta.
- Jag är utan tvekan okej. - Jag är stolt över dig, Coop.
Vad var det där om en mexikansk chihuahua?
Du har ett annat slags problem här. Två plus två blir inte alltid fyra.
Jag tänkte bara påpeka att vi hör allt ni säger.
- Kom in, Harry. - Han kan komma in.
Ett anonymt till dig kom till huvud- kontoret. Ser det bekant ut?
P till K-4.
Det är ett schackdrag.
Det är en öppning, från Windom Earle.
Windom Earle!
Försiktig, Coop. Vi håller dig under bevakning från och med nu.
Med Jerry ute på vägarna...
...behövs du här.
Jag förstår bättre vad du varit med om, de senaste veckorna.
Det uppskattar jag. Liksom förtroendet. Verkligen.
Om inte för åtalet kunde du sätta dig på din gamla stol.
Vi har en lång vänskap bakom oss.
Först vill jag bara förvissa mig om att du mår bra.
Jag är hundra procent, Ben. Hundratio. Låt mig bevisa det.
Vi har fått in betalningen från islänningarna på Ghostwood.
Men det finns en asiatisk grupp som vill in.
Jerry är på väg till Tokyo för att kolla upp dem. Och geishorna.
Jag tänkte bjuda mr Big på middag.
Vi behöver lite mer tid.
Det första vi borde göra är en ny undersökning av marken.
På grund av branden. Sen kallar vi in en hel parad av inspektörer...
...tills Jerry kommer tillbaka.
Pengarna tar vi genom Cayman- öarna. Då vinner vi lite valuta.
Måste vi kan vi deponera pengarna i ett svart hål ett halvår.
Så där talar Leland!
Josie?
Harry, har du träffat min assistent, mr Lee?
Trevligt att träffas. - Jag tar ut de här till bilen.
- Vad gör du? - Jag åker härifrån.
Vart, varför?
- Harry. - Josie.
Jag har alltid talat härifrån.
Jag menar...
...det var här jag kunde prata.
Och vara allt du ville att jag skulle vara.
Kan du inte stanna?
Jag har sålt kvarnen. Det är över nu. Jag åker hem.
Nej.
Jag är ledsen. Bli inte arg på mig.
Lämna oss i fred, mr Lee.
Du får inte åka, Josie.
- Är det som polis du säger det? - Nej.
Det är bäst om du glömmer mig.
Jag älskar dig.
Josie, jag älskar dig.
- En digestif, mr Tojamura? - Nej, tack.
Du fick checken på fem miljoner.
Jag har ingenting. Varför?
Nå...
Jag vet så lite om er, mr Tojamura.
Det här är ett litet samhälle. Jag är försiktig.
Jag måste vara lyhörd för lokala omständigheter.
Ni måste förstå vad det här projektet betyder för kommunen.
Du slösar min tid. Vi drar oss ur.
Nej, mr Tojamura.
Men överväg min position.
Branden skapade en uppsjö av problem.
Känslomässiga och finansiella.
Det är min plikt som en av ledarna i samhället-
- att bidra till en läkande process.
Även om det innebär tillfälliga kostnader för mina större affärer.
Jag vet en del om eld. Min familj var i Nagasaki.
Jag beklagar.
Lära känna dig
Lära känna allt om dig
Börjar gilla dig
Börjar hoppas att du gillar mig
Lära känna dig
Ursäkta mig ett ögonblick.
...men trevligt
Du är precis min kopp av te
- Var kommer ni ifrån, sir? - Härifrån, Twin Peaks.
Vad sägs om spirorna?
Lära känna dig
Börjar kännas enkelt och lätt
När jag är nära dig
Börjar veta vad jag ska säga
Har du inte märkt att plötsligt Så är jag smart och fräsch
På grund av alla vackra Och nya saker
Som jag lär om dig
Dag för dag
Tack, mina damer och herrar. Tack.
Publiken i norr är världens bästa.
Tack och god kväll.
"Kungen och jag."
Ge dig nu, Leo.
Tillfällig galenskap? Kanske sitter några ur publiken i din jury.
Då är du fri.
- Gillar du musikaler? - Nej.
Inte ens "Fiddler on the roof"?
Den fick mig att gråta som ett barn.
Jag finner fasthållandet vid fantasier oförståeligt.
Jaha...
Du kommer inte härifrån, vad?
Jag är på besök.
- Får jag bjuda på en saké? - Nej, tack.
Ett glas kall mjölk, då?
Ge mig min medicin, snälla.
- Jag känner hur det händer. - Vad händer?
Medicinen innehåller spår av ett ämne som finns i Haloperidol.
Lider du av schizofreni?
- Personlighetsklyvning? - Det är för sent.
Du känner den här mannen, eller hur? Varför ljög du?
- Det var inte jag. Förstår du inte? - Ge honom medicinen, chefen.
Om vi ger honom medicinen nu får vi aldrig se den andra sidan.
- Ge honom hans medicin. - Nej.
Jag behöver ingen medicin. Jag har inte ont.
Vem är du?
- Mitt namn är Mike. - Vad är du?
Jag är en flackande själ.
- Vem är Philip Gerard? - Han är min värd.
Du talade till mig i en dröm om Bob.
Han var av min familj.
- Var kommer Bob ifrån? - Det går inte att avslöja.
- Vad vill Bob? - Han vill ha kul.
Han ler, alla springer.
Förstår du dig på parasiten?
Den fäster sig vid en livsform, och livnär sig.
Bob behöver en mänsklig värd.
Han livnär sig på skräck och njutning.
De är hans barn.
Jag liknar Bob. Vi var partners en gång.
Genom gångna framtiders mörker
Söker magikern att se
Mellan två världar
Följ mig, eld
Men sen såg jag Guds ansikte...
...och renades.
Jag tog bort armen.
Och höll mig till denna... farkost.
Jag kommer då och då, med ett enda mål.
- Att hitta Bob. - Att stoppa honom.
Det här är hans sanna ansikte.
Inte många ser det.
Bara de begåvade - och de fördömda.
Finns Bob i närheten nu?
Sedan nästan fyrtio år.
- Var? - Ett stort hus av trä.
Omgivet av träd.
Huset är fullt av rum, alla lika.
Men där bor olika själar. Natt efter natt.
The Great Northern Hotel.
Downloaded From www.AllSubs.org