VELKOMMEN TIL TWIN PEAKS Befolkning 51201
Jeg stolede på dig.
Af hele mit hjerte og hele min sjæl.
- Vi vil bare læse den. - Jeg troede, du var anderledes.
Du fik mig til at tro på, jeg kunne gå ud i verden igen -
- og finde noget ægte og rent.
Men du er ligesom alle de andre.
Du lyver og bedrager, og så griner du bare af det.
Du er uren.
Du har besmittet mig.
Giv mig den så.
Nej!
Donna!
Nej!
Han tør ikke komme efter os.
- Gjorde han dig noget? - Nej, jeg har det fint.
- Undskyld. Det er min skyld. - Nej, det er også min skyld.
- Vi må tage hen til sheriffen. - Ikke dig. Jeg skal nok.
- Jeg tager med. - Hold om mig.
Det hele er klart.
Svag puls.
Små pupiller.
Langsom vejrtrækning.
- Stikmærker. Sikkert heroin. - Stakkels pige.
Far.
Kan du se mig, far?
- Audrey, du må ikke sove. - Kan du fange mig?
- Kan du? - Sig noget, Audrey.
Hold dig vågen.
Hans hånd er så tung. Hånden på min hals...
Det gør ondt. Det gør så ondt.
Sort kulde... Jeg kan ikke få vejret.
Hjælp... hjælp. Jeg synker ned.
Så, så, Audrey. Jeg er lige her.
Jeg bad.
Jeg bad til, at du ville komme.
Og så kom du.
Det er okay. Det er okay.
Hun var så tapper. Tænk, hvis der var sket hende noget.
Ikke flere vilde planer, vel?
Han har Lauras dagbog. Måske slog han hende ihjel.
- Han kunne have slået dig ihjel. - Det var ret dumt, hvad?
Efter Lauras død er alting gået så hurtigt.
Det er svært at vide, hvad man skal tro på.
Men da jeg så dig, vidste jeg, hvad jeg tror på.
Gjorde du?
Hvis bare vores hjerter er sammen, sker der os aldrig noget.
- Dig og mig. - Fra nu af.
Ja.
- Hvordan har hun det? - Hun er over det værste.
Heroin, Harry. Så tæt på en dødelig dosis.
- En næsten utænkelig ondskab. - Næ, se bare her.
Blackies morder. Jeg vidste, jeg havde set ham før.
Jean Renault. Storebror til Jacques og Bernard.
Meget farligere. Han styrer biksen oppe nordpå.
Hasard, narko, afpresning.
Jeg så en optagelse i Blackies kontor af dig, -
- der spiller blackjack, den aften du og Big Ed var der.
- Jean Renault vil have ram på mig. - Hans brors banemand.
Han ville slå mig ihjel ved at bruge Audrey som lokkemad.
Jeg har overtrådt mine beføjelser to gange, og det betaler Audrey for.
Men vi reddede hende.
Andre før hende har lidt, fordi jeg følte mig tvunget til at handle.
- Jeg burde have vist bedre. - Vi fik hende da ud af heroinbulen.
Du er den bedste ordenshåndhæver, jeg nogensinde har set.
Men indimellem tænker du for meget.
Tak, Harry.
Agent Cooper, De har ringet.
- Hvad skete der? - Vi fik hende uden at betale.
Gudskelov.
Hun blev holdt fanget på et bordel ved grænsen. One Eyed Jack's.
Nej.
Bordelmutter var medskyldig i kidnapningen og pengeafpresningen.
- Har I anholdt hende? - Hun blev skudt, før vi fik hende.
- Nej. - Myrdet af en vis Jean Renault.
- Pågreb I så ham? - Han slap væk.
En skam.
Det ser jo fint ud.
Deres datter har fået en overdosis.
Overdosis? Du godeste.
- Hun skal nok komme sig. - Må jeg se hende?
Hun må ikke forstyrres. Jeg ringer i morgen.
Ja, gør det, agent Cooper.
Tak.
Tak, fordi De fik min Audrey hjem.
Godnat, mr. Horne.
- Staklen er helt fra den. - Nemlig.
Jeg beundrer jer for at stå ham bi.
De fleste ville få ham buret inde et sted.
Leo betyder meget for os.
Tro mig, hjemmepleje udretter mirakler.
Mr. Johnson vil få det meget bedre af at være sammen med sine kære.
- Det håber vi. - Får I fuldtidshjælp til ham?
Min fætter og jeg viger ikke fra hans side.
Jeres engagement er beundringsværdigt.
Alt er vist i den skønneste orden.
Få hellere børnesikret stikkontakterne. Skriv under her.
- Checken. - Tak.
Det er vist en fejltagelse.
- 700 dask? - Trist, ikke?
- Sygeplejeudgifterne er eksploderet. - Vi skulle få 5000 om måneden.
Men når skatter og afgifter, hjælpemiddel- og lægeudgifter -
- og administrationsgebyr er betalt, er der det tilbage.
Heldigvis har mr. Johnson jer to, så han lider ingen nød.
Held og lukke. Jeg finder selv ud.
Jeg er nødt til at sige mit job op. Hvordan skal jeg klare mig for det?
- Aner det ikke. - Alt det her var din smarte idé.
Lad mig nu lige tænke mig om!
Jeg håber, du finder ud af noget.
- Vi har allerede Lauras dagbog. - Dette er hendes hemmelige dagbog.
- Og den gav hun Howard Smith? - Harold.
- Hvorfor? - Måske for at gemme den.
- Har han vist dig den dagbog? - Nej.
Men han læste op af den, og jeg genkendte hendes håndskrift.
Er du og James ude på noget? Vi har advaret ham...
- James er slet ikke indblandet. - Det er svært at tage dig alvorligt.
Sidst du lavede numre med os, havnede dr. Jacoby på hospitalet.
Det er ikke noget nummer.
Godt. Jeg sender nogen derhen.
Men jeg kan ikke love noget.
Sherif Harry S. Truman?
- Herinde. - Sherif Harry S. Truman?
- Det er mig. - FBI. Distriktschef Gordon Cole.
Stor mundfuld, men jeg kan ikke selv høre det. Agent Coopers chef.
- Har du tid et øjeblik? - Ja. Donna, vent her.
Hvem er du?
- Sherif Truman. - Bingo.
Tal højt. Det kniber med hørelsen, selvom jeg har skruet helt op.
- Leder du efter agent Cooper? - Jeg besøger altid mine sårede folk.
- Cooper er her ikke lige nu. - Jeg har Rosenfields analyse med.
Et styk vikunjauldfrakke.
Albert fandt fibre uden for Coopers værelse fra en vikunjauldfrakke.
- Var den lavet af vikunja? - Ellers tak, sherif, jeg har spist.
Jeg har også fået Alberts rapport om den enarmedes kanyle.
Albert har aldrig set noget lignende. Det må være et blandingsstof.
Hvad sagde Albert ellers?
Der lå nogle papirer ved det blodige håndklæde lidt fra gerningsstedet.
- Fra en dagbog. - Hold nu op.
- Der er ham den enarmede. - Er det nu forbudt at sælge sko?
Mr. Gerard, vi vil gerne lige stille Dem et par spørgsmål.
Skal vi ikke gå over på mit kontor?
Mit kontor.
Hun ligner en sand engel.
Din far er her.
Gudskelov, Audrey.
Gudskelov.
Jeg var så bekymret for dig.
- Var du det? - Jeg var frygtelig bekymret for dig.
Det er på tidspunkter som dette, -
- at man virkelig opdager, hvor værdifuldt livet er.
Hver eneste regndråbe, hver eneste solnedgang.
Jeg har også opdaget en masse nye ting, far.
Nu skal du bare hjem. I sikkerhed, i varmen, i din egen seng.
Sikke en frygtelig oplevelse. Sikke forfærdelige mennesker.
- De ting, som du må have set... - Jeg har set virkelig meget.
Vi skal nok klare det. Sammen.
Ja, far.
Du og jeg.
Det er rigtigt, min pige.
Min bil holder udenfor. Jeg kører hende hjem nu.
- Far? - Ja, min skat.
Jeg vil gerne have, at agent Cooper kører mig hjem, hvis det er i orden.
Fint.
Måske... Måske kunne vi alle køre sammen.
Hej, Ed. Jeg er hjemme.
Har du nogensinde set så fin en kjole før?
De kiggede slet ikke undrende på mig, da jeg brugte kontokortet.
Ed, hvornår kommer mine forældre egentlig hjem fra Europa?
Det varer ikke så længe.
Det er fedt, at vi har hele huset for os selv.
Vi kan lade, som om det er vores. Som om vi er gift.
Det kan vi da godt, Nadine.
- Der er også andre ting, som vi kan. - Hvad?
Det ved du da godt, dit fjols.
Ved du, hvad jeg har tænkt på?
Vi kunne måske tage op til søen i aften og hygge os lidt sammen.
Vent lidt. Vi behøver jo slet ikke at tage nogen steder hen.
Vi kan bare blive lige her.
Du omgiver dig kun med fine ting, Josie.
Safir-øreringe, parfume fra Paris, cashmer-sweatre.
Gå nu.
En enkeltbillet. Seattle. Hongkong.
- Jeg har en dag tilbage. - Du må beholde det, du tjener.
Se, hvor meget du kan få plads til i kufferten. Vi rejser i aften.
Jeg har ikke fået mine forsikringspenge.
Og Ben Horne mangler også stadig at betale mig.
Jeg har ventet på det her i fem år.
Mr. Eckhardt skal nok sørge for, at det her var umagen værd for dig.
Du kan ikke tvinge mig til at rejse.
Vær nu lidt medgørlig.
Vi havde en aftale.
Sherif Truman betyder meget for dig.
Du løj over for ham. Du fik ham til at fremstå som en idiot.
Men han betyder alligevel meget for dig.
Tag med mig i aften, ellers slår jeg ham ihjel.
Han ved ingenting.
Flyet afgår ved midnatstid. Sørg for at være der.
Både for din egen og for sheriffens skyld.
Det er aftalen.
Hej.
Jeg skylder dig vist en undskyldning.
Næ.
Da vi var sammen, du ved, da vi bare snakkede, -
- da følte jeg noget, som jeg ikke helt kunne forklare.
- Du så på mig, og du så Laura. - Det er nok rigtigt.
Vil du høre noget mærkeligt?
- Hvad? - Jeg kunne godt lide det.
Kunne du det?
Da vi voksede op, var Laura og jeg virkelig tæt knyttede.
Jeg kunne mærke hendes tanker. Som om vores hjerner var forbundet.
Da hun døde, fik jeg pludselig muligheden for at være Laura.
Det var i al fald sådan, folk opfattede mig.
Ligesom den måde, som du kiggede på mig på.
Det kunne jeg også godt lide.
Men det var forkert.
Det var hverken det ene eller det andet.
Jeg fik lov til at være en anden for en tid.
Men nu er jeg bare mig selv igen.
James, du og Donna hører sammen. Det er det bedste.
- Det er bare svært indimellem. - Hvad mener du?
Hvis man virkelig elsker en, er det, som om der hele tiden skinner et lys.
Man står lige midt i det, og det er skønt.
Men sådan kan det ikke være hele tiden.
Selvfølgelig kan det det.
Det kunne jeg godt tænke mig.
Jeg vil prøve at få min følelse inden i til at vare for evigt.
Jeg tager hjem i morgen, James.
Jeg kom til Twin Peaks for at deltage i Lauras begravelse.
Men nu er det på tide, at jeg tager af sted.
Er det her så et farvel?
Det er det vel.
Farvel, James.
Skål for branden.
Nå, hvad skyldes så dette behagelige besøg?
Jeg har kontrakten med Petes underskrift, og jeg vil have pengene.
Naturligvis.
Dem alle sammen. Nu. Inden du får den her.
Josie.
Du er jo en ualmindelig kvik pige, -
- så du ved jo godt, at det her er kompliceret.
Jeg kan ikke bare skaffe nogle penge, som jeg ikke ligger inde med.
Men jeg har allerede lovet dig, og jeg gentager det gerne, -
- at lige så snart pengene kommer fra Island, -
- skal du nok få din andel med det samme.
Jeg forlader ikke kontoret her uden mine penge.
Hvorfor kan jeg mærke, at det her ikke er til forhandling?
- Du er under pres, ikke? - Jeg gider ikke de her julelege.
Julelege?
Josie, her er nøglen til min personlige hotel-boks.
I den boks ligger der et spændende generalieblad om dig -
- og din afdøde mand Andrews lille båd, som eksploderede.
Så du må hellere opføre dig pænt, ellers, og jeg mener det alvorligt, -
- så gør jeg det af med dig.
Det er vel nok ærgerligt.
Fordi hvis der sker noget med mig, så vil myndighederne straks finde -
- en sikkerhedsboks i en bank i en anden by.
Der ligger der nok beviser til at idømme dig tre gange livstid.
Så det vil altså være ude med os begge to.
Pat.
Det er dit træk.
Kontanter.
Jeg kan heldigvis godt hjælpe dig.
Et udtryk for min velvilje.
Tokyo bank.
Fem millioner dollars.
Så er vi færdige.
God kamp.
Skål for Leo.
Vi tænkte, at nu hvor du er kommet ud, -
- så ville vi holde en lille fest for dig.
For at sige til dig: "Leo Johnson, velkommen hjem."
Du er en særlig fyr, og du skal vide, -
- at vi husker alt det dejlige, du gjorde for alle dine kære.
For eksempel for Shelly.
Man kan da ikke få en mere kærlig og betænksom mand, vel?
Hun vasker dit snavsede tøj. Ordner din opvask.
Vasker dit gulv. Du er sgu i orden.
Leo Johnson, hustrumishandleren? Ham vil jeg gerne feste med.
Sæbe i en sok. Skader de indre organer, efterlader ingen skrammer.
Og sidst, men ikke mindst, har vi Leo Johnson, morderen.
Hænger din kone op som et stykke kød. Så hun kan brænde ihjel.
Du ved skam godt, hvordan man skal behandle en kvinde.
Det her er dit liv, Leo Johnson.
Du har fortjent det her.
Hvert eneste forpulede øjeblik af det.
- Hvad er der? - Han bevægede sig.
- Det her er væmmeligt. - Fint, Shel. Du har nok ret.
Jeg har jo ikke lyst til at udnytte ham.
Undskyld, Leo. Vi blev grebet lidt af stemningen.
Din genoptræning skal jo ikke gøres hårdere end nødvendigt.
Dr. Hayward bad os skabe en velkendt atmosfære.
Så vi tænkte: "Hva' fanden, vi snupper en kazoo."
Helt ærlig, Leo. Shelly og jeg vil gøre alt for, at du har det godt her.
Vil du have noget kage?
Se her.
Is?
Leo, åh nej.
Du skal altså være lidt mere forsigtig.
Godt at vi ikke nåede at tænde lysene.
Agent Dale Cooper.
Gordon, du har forhåbentlig ikke ventet længe.
Jeg er ikke lige kommet. Jeg har ventet hele dagen på dig.
- Hvad kan jeg hjælpe med? - Det behøver du ikke undskylde.
Jeg fik jo mulighed for at møde det lokale politi her. Skønne fyre.
Cooper, i dag minder du mig om en lille mexicansk chihuahua.
- Kan vi tale sammen under fire øjne? - Naturligvis.
Harry, må vi låne dit kontor?
Spørg sheriffen om vi må låne hans kontor.
Det er helt i orden.
Følg mig, Gordon.
Jeg er tilhænger af diskretion.
Jeg skal fatte mig i korthed. Jeg ville ikke sige noget foran de andre.
Men Albert mener, at du igen er på vej ud på dybt vand.
Det bekymrer mig, Coop, og jeg føler mig ansvarlig for det.
- Albert tager fejl. - Det gik jo galt i Pittsburgh.
Jeg vil dobbel-, ja tripel-sikre mig, at det ikke sker igen.
Det var noget andet i Pittsburgh.
Jeg blev såret i Pittsburgh, ellers er der slet ingen lighedspunkter.
Du ser nu ellers godt nok ud.
Du har lidt rander under øjnene og bør sove lidt mere.
Men urolig søvn og mareridt er en del af jobbet.
Jeg er træt. Men mit sind, min krop og min sjæl er klar til udfordringen.
Jeg har det helt fint.
Jeg er stolt af dig, Coop.
Hvad fanden er det her med en mexicansk chihuahua?
Du har et andet slags problem her. To og to er ikke altid fire.
I bør lige vide, at vi kan høre alt, hvad I siger.
- Kom bare ind. - Bed sheriffen komme ind.
Et anonymt brev med dit navn på. Det ser velkendt ud, ikke?
- Det er et skaktræk. - Det ligner et skaktræk.
Det er åbningstrækket fra Windom Earle.
Windom Earle.
Gud velsigne dig, Coop. Vi må holde øje med dig fra nu af.
Jerry er jo væk...
Så jeg har brug for dig her.
Lad os bare sige, at jeg har fået en større forståelse for, -
- hvad du har gennemlevet i de sidste par uger.
Tak, Ben. Og tak for din tillid.
Hvis det ikke var for din tiltale, kunne du jo bare vende tilbage.
Vi er jo venner, og vi deler også en historie sammen.
Men jeg må først vide, at du er okay.
Jeg er 100 procent klar, Ben. 110 procent.
Lad mig bevise det for dig.
Vi har modtaget betaling fra islændingene, -
- men der er en gruppe fra østen, som er meget interesseret.
Jerry er på vej til Tokyo for at se nærmere på dem.
Og på alle geishaer inden for en radius af 150 km.
Jeg skal snart ud at spise med mr. Big.
Vi er nødt til at købe os lidt tid.
Først skal vi genbesigtige området. På grund af branden.
Derefter involverer vi en masse instanser, til Jerry vender tilbage.
De penge, der måtte komme, sender vi via Cayman Islands.
Og om nødvendigt kan vi trække alt i langdrag i et halvt år.
Det er jo min Leland.
Harry, du har vist ikke mødt min assistent mr. Lee.
Hyggeligt at møde dig. Jeg bærer dem ud til bilen.
- Hvad laver du? - Jeg rejser.
Hvorhen? Hvorfor?
- Harry. - Josie.
Jeg ringede altid til dig herfra.
Jeg mener...
Det var her, jeg kunne tale med dig.
Og være alt det, du gerne ville have, at jeg skulle være.
Hvorfor bliver du ikke her?
Jeg har solgt savværket. Det er slut. Jeg tager hjem.
Nej.
Jeg er ked af det. Du må ikke hade mig.
Mr. Lee, lad os være alene.
Josie, du kan ikke bare tage af sted.
Er det nu politiet, der taler?
Nej.
- Det er bedst, at du glemmer mig. - Jeg elsker dig.
Josie, jeg elsker dig.
- En drink, mr. Tojamura? - Nej tak.
De fik min check på fem millioner.
Jeg har ikke fået noget endnu. Hvorfor?
Tja...
Jeg ved ikke ret meget om Dem, mr. Tojamura.
Det her er et lille samfund. Jeg er forsigtig.
Jeg forsøger at tage hensyn til de lokales behov.
De kan jo nok forstå, at et sådan projekt vil påvirke hele samfundet.
De spilder min tid. Vi trækker os ud.
Nej, nej, hold nu op, mr. Tojamura.
Prøv at forstå min situation her.
Branden på savværket har skabt en masse uforudsete problemer.
Psykologiske såvel som finansielle.
Jeg føler, at jeg som en af byens ledere, -
- bør deltage i helingsprocessen.
Selv om at det for en tid vil gå ud over mine forretningsmuligheder.
Jeg kender lidt til ild. Min familie var i Nagasaki.
Det gør mig ondt.
Lærer dig at kende
Lærer alt om dig
Kan godt li' dig
Håber du kan li' mig
Lærer dig at kende
Hav mig lige undskyldt.
... men pænt
Du er lige min kop te
- Hvor kommer I fra? - Her fra Twin Peaks.
Hvad siger I til de stilladsarbejdere?
Lærer dig at kende
Føler mig fri og afslappet
Når jeg er nær dig
Lærer hvad jeg skal sige
Har du ikke lagt mærke til jeg pludselig er godt tilpas?
På grund af alle de smukke og nye ting
Jeg lærer om dig
Dag efter dag
Mange tak, mine damer og herrer. Mange tak.
Man finder altid det bedste publikum i disse egne. Mange tak.
- Kør forsigtigt. - "Kongen og jeg".
Hold nu op, Leland.
Sindssyg i gerningsøjeblikket?
Forhåbentlig skal nogle af dem der sidde i juryen. Så klarer du frisag.
Kan du godt lide musicals?
Nej.
Ikke engang "Spillemand på en tagryg"? Jeg græd som pisket.
Jeg synes, at fantasi både er foruroligende og ufornuftigt.
Du kommer ikke herfra, vel?
Jeg er bare på besøg.
- Må jeg byde på en sake? - Nej tak.
Hvad med et glas koldt mælk?
Giv mig nu min medicin.
- Jeg kan mærke forandringen. - Hvilken forandring?
I det stof, der blev fundet på ham, var der spor af haloperidol.
Lider du af skizofreni?
- Personlighedsspaltning? - Det er for sent.
Du kender ham godt, ikke? Hvorfor løj du, da jeg afhørte dig tidligere?
- Det var ikke mig. - Giv ham stoffet, chef.
- Ikke endnu. - Hvis han får det, er det slut.
- Giv ham medicinen. - Nej.
Jeg har ikke brug for medicin. Jeg har slet ingen smerter.
Hvem er du?
- Jeg hedder Mike. - Hvad er du?
Jeg er en iboende sjæl.
- Hvem er Philip Gerard? - Han er min vært.
Du talte til mig i min drøm. Om Bob.
Han var en gammel bekendt.
Hvor kommer Bob fra?
Det kan jeg ikke afsløre.
Hvad vil Bob?
Han er Bob. Han elsker løjer.
Han smiler, og alle løber.
Forstår du en parasit?
Den hægter sig på en livsform og lader sig nære af den.
Bob har brug for et menneske som vært.
Han lader sig nære af frygt og fornøjelser.
De er hans børn.
Jeg er ligesom Bob.
Vi var engang partnere.
"Gennem mørket i den tidligere fremtid, søger magikeren svar.
En mulighed mellem to verdener:
Ild, vær min følgesvend."
Men da så jeg Guds ansigt -
- og blev renset.
Jeg fjernede armen.
Og forblev tæt på dette fartøj.
Og flyttede indimellem ind i det af en eneste grund.
- For at finde Bob. - For at stoppe ham.
Det her er hans sande ansigt.
Men de færreste kan se det.
Den begavede...
...og den fordømte.
Er Bob i nærheden af os?
I næsten 40 år.
Hvor?
I et stort hus lavet af træ.
Omgivet af træer.
Der er mange værelser i huset, og de er alle ens.
Men der bor forskellige sjæle i det.
Nat efter nat.
The Great Northern Hotel.