Angela, vill du veta varför jag är glad? Fråga mig då!
Vad sa du? Tror de att jag är tokig?
Nej, nej, ingen tror att Matteo Scuro är tokig. Du kan vara lugn.
Jag ber alla att fråga. Jag är inte rädd för att svara, inte på något.
Vi heter Scuro (=mörk), men vi har inget att dölja. Ut i solen med allt!
Seså, fråga mig nu! Varför är jag glad?
Jag ska säga det. För att jag känner doften av orangeblommor!
Känn efter du också!
När den doften finns i luften, betyder det att sommaren är på väg.
Vad är det med sommaren? Det är mycket!
Jag har hyrt fem...vad heter de, hjälp mig! Ett ryskt ord...
Bungalow! Fem bungalow inom den nya badanläggningen.
Vi ska överraska barnen, när de kommer på semester.
Vem vet? Den här gången kanske vi lyckas-
-att samla dem runt bordet som förr.
Blir det bra? Är du glad?
Jag tycker att jag hör cikadorna också. Var tyst...
Det är cikadorna! Ett gott tecken!
Lo Piparo! Signor Lo Piparo!
-Jag ska lämna igen nycklarna. -Jag beklagar. Bortkastade pengar.
Så är det med överraskningar. Ibland lyckas de, ibland inte.
-Vad kan man göra åt det? -Tack, ha det så bra.
Lo Piparo! Vill ni inte veta varför de inte kom?
Fråga mig! Fråga varför de inte kom.
-Varför kom de inte? -För arbetet. För mycket arbete.
Det är bäst så. Då väntar vi dem nästa sommar?
Ni, Lo Piparo. Inte jag.
Fråga: Kan en far och en mor vara lugna om barnen är långt borta-
-och de träffar dem väldigt sällan?
Kan en far och en mor vara lugna om de inte vet hur barnen bor-
-om de aldrig sett deras hem, var de sover, huset där de arbetar-
-baren där de dricker kaffe? Svar: Nej! Hundrafalt nej!
Glöm inte långkalsongerna och slipsen du gav mig och blodtrycksdropparna.
Tjura inte! Jag ska berätta allt. Du ska få se fotografier.
Matteo Scuro! Don Matteo!
-Käre vän! Hur står det till! -Jag kände igen er på hatten.
-Fråga mig vart jag ska åka. -Vart ska ni åka?
-Jag ska hälsa på mina barn. -Med tåg? För långsamt!
Med flyget äter ni på Sicilien och skiter på kontinenten!
Jag vet, men jag är rädd för att flyga. De ramlar så lätt ner.
Skriv till mig!
Trevlig resa, don Matteo! Minns ni...?
-Vinet görs av druvor! -Kan du den gamla historien?
Min far pratade jämt om det.
Din far är en bra människa. I 30 år tjänstgjorde vi tillsammans!
-Hur mår han? -Han är död.
Hälsa! Säg att jag kommer och hälsar på så snart jag kommit hem!
ALLA MÅR BRA
-Pappa, ett vitt hårstrå! -Du får 5 lire för varje strå du ser.
Jösses! Pappas hår är alldeles vitt!
Biljetterna!
Biljetten, tack!
-Varsågod. Trevlig resa! -Tack.
Det är väl ert...det föll ner.
Tack. Vilken tur, jag har bara den här kopian.
-Det är fint. Sysslar ni med teater? -Nej, det är bara ett familjefoto.
Titta...här i mitten står jag och min fru-
-och barnen står nedanför. Guglielmo som Rossinis Tell-
-Alvaro, Verdis "Ödets makt", Bellinis Norma-
-Puccinis Tosca, som t.o.m. blivit film och Canio: "Skratta Pajazzo!"
Alla har namn efter operagestalter, jag har alltid varit galen i opera.
Vid karnevalen för fyra år sen över- raskade de mig och klädde ut sig.
Vill ni se? Varsågod!
-De är inte precis några barn... -Ni har rätt, men så är det.
När barnen är små, föreställer man sig dem som stora-
-men när de blir stora, ser man dem jämt som barn.
Ni vill väl också se, varsågod!
Vad tycker ni? Visa det för lilla fröken också.
-Så fint! -Ge det till fästmannen.
-Det är inte min fästman. -Det gör inget, visa det ändå.
Barnrik familj.
Med svärdöttrar, svärsöner, barnbarn m fl blir det ett stycka Italien.
Inte för att det är mina barn, men tro mig, det är en stor glädje.
Jag vet inte, de har...nåt särskilt. Alla har bra arbeten.
Men det fantastiska är att de inte har några dumma idéer i huvudet.
De har växt upp på det viset, genom uppoffringar.
I förtroende: Det är första gången som jag hälsar på dem-
-för att de brukar komma till Sicilien en eller två gånger om året...
Stör jag?
Ni vill inte veta vad de gör och var de bor?
-Faktiskt inte...tack. -Som ni vill.
Men ni vet inte vad ni går miste om.
Ursäkta, får jag besvära...
Det är till min fru. Jag är från Sici- lien. Vill ni veta vart jag ska åka?
Jag är också neapolitanare!
Jag vill ha en miljard! Tjuvar, mördare, rövslickare!
Alla är tjuvar, mördare, rövslickare!
Just det! Mördare och rövslickare!
Jag vill ha en miljard! Tjuvar, mördare, rövslickare!
Om jag inte får en miljard, ställer jag till med ett europeiskt blodbad!
Rövslickare är ni, allihopa! Om jag inte får en miljard innan kvällen-
-kapar jag alla era teve-antenner!
Han är ju beväpnad! Vi måste kalla på polisen!
Det är bara en leksak och vi är vana. Polisen vet om det.
Rövslickare!
Om ni inte ger mig en miljard innan kvällen, kapar jag antennerna!
Vem är det?
-Alvaro, gissa vem jag är? -En skit!
Scuro!
Kom tillbaka på fredag med kvittona på betalningen.
-Ursäkta, var kan jag hitta... -Tala i mikrofonen, det hörs inte.
I mikrofonen...där!
Här? Var kan jag hitta doktor Alvaro Scuro?
Han finns här på universitetet i Neapel, inom administrationen.
-Vad sa ni att han hette? -Alvaro Scuro! Det är min son.
Och er kollega. Hur kommer det sig att ni inte känner honom?
Scuro, Alvaro är på semester eller har tjänstledigt-
-eller är borta på uppdrag eller sjuk eller inte på sitt rum-
-eller också är han inte här i dag. Det enda säkra är att han finns.
Alltid något!
Goddag, det här är Alvaro Scuros telefonsvarare.
Jag är inte hemma. Var vänlig lämna namn och telefonnummer-
-så ringer jag upp. Tala inte förrän efter signalen.
Hallå, det är jag. Hallå!
Alltid den där telefonsvararen! Men vad kan jag göra?
Jag kan inte prata med en röst som verkar komma ut ur kylskåpet.
Det verkar som om världen skulle stå stilla.
De säger att Neapel är överbefolkat, men här finns inte ens en hund!
Vill du ha lite sällskap, farbror? Titta vilka lår!
Titta på mina!
Tja...
Alvaro, jag ville överraska dig. Men var är du nånstans?
Sover du borta? Kvinnorna har alltid varit svaga för dig.
Snyt dig! Du är alltid snorig.
Alltid snorig. Ja, skratta du!
-Är du trött, pappa? -Lite grand.
Det var tråkigt. Men vart ska du nu?
-Jo...ursäkta...finns nummer 12 kvar? -Hursa?
-Finns rum nummer 12 kvar? -Vart skulle det ha tagit vägen?
Man vet aldrig.
-Fråga varför jag vill ha rum 12! -Varför skulle jag...?
-Fråga mig! Genera er inte! -Varför vill ni ha rum nummer 12?
När jag gifte mig för 45 år sen, gick bröllopsresan till Neapel.
Vi sov på det här hotellet, i rum nummer 12.
Vill ni inte veta vad det kostade? Fråga mig!
-Nåja...Hur mycket kostade det? -70 lire för två.
-Det motsvarar 20 000 lire i dag. -Nej, i dag är det 60 000.
-60 000?! -Just det.
Allt är förändrat, men möblerna är kvar.
Minns du första natten? Du ville sova med kläderna på-
-och för att retas, så la jag mig med hatten på!
l dream l speak English perfectly.
l think in Neapolitan, speak in English, and people understand me.
Tokstollen! Det var tokstollen, men hur kunde han?
Tala inte förrän efter signalen.
Hallå! Hoppas att den spelar in det här. Alvaro, det är pappa.
Jag är i Neapel men jag får inte tag på dig. Var är du?
Mår du bra? Jag...
Jag skulle vänta, men om du dröjer, om du är upptagen, vad gör jag då?
Hör av dig, du ringer ju aldrig! Jag tror att jag åker till din bror Canio.
Men ring inte innan jag kommit dit, för jag vill överraska honom.
Hör du mig? Nu måste jag ta tåget. Hej då! Det är pappa...
Var snäll och fråga en sak till.
Varför ska en 74-årig pensionär lita på audostradan?
-Är det tågstrejk? -Bravo!
Men ni var för impulsiv. Ni ska bara fråga, så svarar jag.
-Är ni sicilianare? -Ja. Hur förstod ni det?
För att ni pratar så konstigt.
Vad har han för yrke, er son i Rom?
Få se om ni kan gissa det med. Jag säger bara en sak.
När han föddes, 1947, var det dagen för kommunalvalen-
-och hans mor, med sina smärtor gick till fots för att rösta.
Ensam, för jag var valsedelsgranskare.
Hon hann knappt hem igen, så föddes Canio.
En som föds under såna omständig- heter, vilket yrke väljer han?
Förlossningsläkare!
Ursäkta uttrycket, men när någon pissar utanför nattkärlet...
Exakt!
Vart är ni på väg?
Papperen!
Ni är sicilianare?
Farfar! Farfar!
Erina!
De är här dag och natt, de är domare Brandis skyddsänglar.
-Har du aldrig sett honom på TV? -Jo...bor han här?
Han ligger till sängs med feber sen en vecka.
Men de är mina vänner, de gör ingen nåt illa.
Jag har en fin present till dig. Men vi öppnar den i kväll. Är du ensam?
Mamma är i moskén, pappa är hos partiet.
Jag tackar alla dem som genom sitt deltagande-
-har berikat vårt möte-
-genom att komma med synpunkter och påpekanden-
-och nya förslag av stort politiskt värde.
Jag...ska inte fatta mig kort, även om omständigheterna kräver det.
Och för resten, varför fatta sig kort?
Vi blir alltmera slavar under snabbheten och oron.
Men är det riktigt? Kanske är det, särskilt för vårt parti-
-dags att bland uppgifterna för dagens kollektiv räkna en potil-
Skandera "en politik"!
En rättvis och modern politik, som tar hänsyn till de sociala kraven...
En rättvis och modern politik, som tar hänsyn till de sociala kraven-
-och de oroande frågor som 90-talet ställer oss.
-Canio! -Pappa!
Pappa, titta vem som är här!
Hej, pappa! När kom du?
-Men när kom du? -Stå inte där som en marionett!
Kom ner!
Vad många pelare! Som i Peterskyrkan!
Synd att man inte får fotografera. Men är den inte för stor?
Vet du hur många muselmaner det finns i Rom? Över 50 000!
Dubbelt så många som invånarna i Castelvetrano!
-Har du gjort alltsammans? -Nej, bara uppvärmningen.
Hon är alltför blygsam!
-Vart tittat de när de ber? -Ditåt.
Nu går vi och äter. Smaklig måltid!
Smaklig måltid.
Säg mig en sak. Vid kongressen... blir du partisekreterare då?
Hur ska jag förklara det? Inte partisekreterare-
-sekreterare i partiets länsförbund!
Vad är det för skillnad? Du är ändå sekreterare!
Vi byter ämne. Nu har du äntligen sett hur jag bor. Fint, va?
-Mycket fint! -Nå, när tänker du flytta till oss?
-Vi skulle bli så glada. -Ja, farfar, kom till oss.
Tack ska ni ha, men det går inte. Mamma och jag vid vår ålder-
-att plötsligt ändra på sitt liv! Nej, det går inte.
Vad säger hon?
Stanna så länge du vill. Men du ska hälsa på de andra med.
Ja, men säg inget åt Tosca och dina bröder! Det ska bli en överraskning!
För resten, har ni hört något från Alvaro? Var är han?
Han var inte hemma. Bara telefonsvararen.
Han är på semester, visste du inte det? Han vann en resa.
Han åkte visst...ursäkta, sen...
Varför drar ni inte ur, när ni sitter till bords? En resa!
-Vilken tur! Alvaro vinner jämt! -När ska vi öpna presenten?
Litar du inte på kongressen? Du har allas stöd!
Vad säger du om min intervju? Det har gått en månad...
De tar inte in den. Vad ska jag säga?
Vad ska jag göra för att de ska ta in en intervju? Ta livet av någon?
Det beror på vem.
-Farfar, det finns ingenting! -Vad säger du? Du ska titta noga.
De har gått sönder, så synd!
Det var konstiga bakelser. Din far åt dem kilovis.
Vi fick jämt gå till tandläkaren med honom. Så tråkigt...
Jag vet, figurer av socker!
Pappa köpte dem på det sicilianska konditoriet. Titta, vad många vi har!
Tosca? Det är Canio, hur mår du?
Vad fint, ett mösterverk!
Men i teve verkar den större. Naturligare!
Jag måste gå, jag kan inte vänta.
Canio...innan jag dör vill jag se dig sitta där i deputeradekammaren!
Javisst. Om du går vilse, så ta en taxi eller ring.
Canio! Jo, Canio...
Vad säger du om att samlas alla runt ett bord som förr - men här i Rom?
-Gärna, vi får se när de andra kan. -Ja, vi får se...
Hej då! Gå nu, så tittat jag på dig härifrån.
Canio! Stanna!
Nu kan du gå.
Det här är inlägget för i dag och det här är för mötet.
-Är det långt? -38 min. 21 sek.
Jag har markerat två klipp på 4 1/2 minuter tillsammans, om du så tycker.
Det är bra, tack. Något mera?
Jag ville fråga vad du tror om min ställning hos kongressen.
-Säg mig, varför dödar ni dem? -Inte dödar vi dem!
Det har hänt flera gånger, i morse var det fullt.
Det är de själva. När de flyger över stan, tappar de orienteringsförmågan.
De blir galna och tar livet av sig. De störtar ner och tar livet av sig.
De här klarar sig! Vinet görs av druvor.
Någon vill dig illa...
Fram med allt!
-Men hur gammal är du? -Yngre än du! Fort, pengarna!
Du ska få dem, men gör inte illa mig.
-Nej, nej...vad har du i fickan? -Men hur gammal är du?
-Lägg av! -Inte den, jag ber dig...
Ta den då, men låt mig behålla film- rullen. Ska du inte fråga vad det är?
Nu är jag trött på dig!
Jag skiter i din filmrulle!
I Amerika hade jag fått medalj. Men här höll jag på att hamna i fängelse.
Ser jag ut som en som går omkring och hotar damer med kniv?
Tosca!
-Tosca! -Pappa!
-Vad hade du för dig? -Jag? Dom är tokiga!
Hej då och trevlig resa.
Messagero, Corriere, Repubblica, Stampa, Unita, Tempo, Paese Sera...
Behåll gåvobilagorna, är ni snäll.
Du skriver aldrig och nu för tiden skriver man inte.
Men ring åtminstone! Inte ofta, men en gång i veckan!
-Jag vet ju aldrig var du finns. -Driver du med mig?
Även om du tjänar massor med pengar, så är jag fortfarande din far.
Sen blev det japansk reklam och mode i London och Paris.
Men till Sicilien kommer du aldrig. Du har t.o.m tappat accenten.
Nu hade jag varit i Pescara och var på väg hem.
-Sist jag såg dig bodde du i Padua! -Nu bor jag i Florens, du ska få se.
-När kommer Alvaro hem? -Han kommer vilken dag som helst.
Det var en tävling för universitetspersonalen.
-Gissa hur han placerade sig. -Etta! Säkert som amen i kyrkan!
En kväll kom han och såg mig på teatern. Vad jag skämdes!
Jag hade en pytteliten roll. Varje gång jag kom in, skrek han "bravo"-
-och han drog med sig hela publiken.
Sen kom stjärnan in och fick inga applåder alls.
-När blir din afton på Palazzo... -Hur vet du det?
Jag läste det i tidningen och frågade Canio. Vilken fin artikel!
Det fattades bara en trafikpropp!
-Vad har hänt? -Jag vet inte, man ser ingenting.
Står körsbärsträdet kvar, som jag planterade!
Javisst, det har blivit högt. I år blev det fina, hårda bär.
Söta som...som körsbär.
Men nu räcker det. Du har visst inte långt till tårarna?
Vi går och tittar vad som hänt.
Rena parkeringen! Vi kommer aldrig ut!
Nu är vi här. Stig på!
Det luktar instängt för att jag har turnerat i tre veckor.
-Det är väldigt fint! -Lite ostädat.
Nu slipper du klaga på att jag inte har nån fast bostad.
Det här är mitt hem.
Fast jag hyr.
Du ser ut som en handelsresande med resväskan i handen.
Jag har ju sysslat med export och affärerna har inte gått så dåligt.
-Jag exporterar barn i parti. -I parti? Vi är ju bara fem.
Men de 19 882 som jag har registre- rat under 36 år på mantalskontoret?
Tre fjärdedelar är utspridda över världen.
De kanske inte ens vet att jag gav dem liv, åtminstone på papperet.
Om jag vill bjuda den barnaskaran till bords, räcker inte Pugliens slätter.
-Vad heter den där kyrkan? -Santa Croce.
Ett hav av tegelsten, som i Castelvetrano.
Vackert! Rena cinemascopet!
Du kan sova i den där sängen, eller också får du ta mitt rum.
Det är min reumatism som får välja.
Det är bäst att beställa biljett tills du ska resa, så att du får en plats.
Oroa dig inte för det.
-Fråga mig vad jag har bestämt. -Vad har du bestämt?
Att jag stannar till din modevisning. Är du glad?
Jätteglad!
-Guglielmo! -Norma, Tosca, Alvaro, titta!
Du ljuger!
Nu räcker det, nu kör jag iväg dig!
-Vänta, låt mig förklara! -Flera lögner? Nej, nu ska du ut!
Snälla du, lyssna! Du måste tro mig!
Om han inte lidit så, hade jag tagit tandborsten och kommit till dig.
Fabio! Den här gången ska du få betala! Din knöl!
Jag tror inte att de sagt så om mig, Rinaldo, säg att det inte är sant!
Jag har lidit mer än han för din skull.
Jag vet, men det botar inte min bitterhet. Folks prat gör ont ibland.
-Då är det sant? -Nej, det är bara skvaller.
"Jag väckte dig inte, innan jag gick. Pojken är son till en väninna."
"Hon kommer och hämtar honom."
"Ge honom nappflaskan, om han gråter. Din frukost står på bordet."
"Jag är på teatern hela dagen. Puss, Tosca"
Lilla gubben!
Så söt han är!
Du kan inte glömma det som varit mellan oss! Den där sommarnatten!
-Jag har inte glömt den, Rinaldo. -Det var inte bara åtrå!
Det var kärlek, och om du vill, kan det bli som förr.
Men jag vill inte längre leva med din sjukliga svartsjuka!
Förr grät barnen jämt, så man ville slå ihjäl dem. Nu är de tysta.
Det är bra, fortsätt, upp med hakan!
Inte så! Ansiktet intresserar mig inte! Det är stjärten jag vill se!
Upp med hakan! In med magen!
Fortsätt, det är bra! Dra in magen, upp med hakan!
Vart går du, Deborah? Kom hit, det har inte hänt något.
Nu börjar vi, sätt dig i badkaret.
Stefano, vad gör du här?
-Hur mår du? -Dåligt, men det gör detsamma.
Jag vet inte hur jag ska säga det-
-men före veckans slut vill jag ha tillbaka min bil och våningen.
Det kanske är bäst så...för dig med.
Nå, små sötnosar, är ni klara?
De söker en skådespelerska till en stor, amerikansk film.
Den är amerikansk, ni kan gå dit.
Den är amerikansk...för dig med.
-Ska du inte gå? -Jag är inte intresserad.
Behöver du något?
Vad står på? Vad är det?
Varför gråter du? Åh, jag förstår!
De har lurat oss på programmet, jag ska ordna det. Var är knapparna?
Får vi en bild! Nappflaskan!
Mjölk är gott, såja...
Vi har uppfunnit en ny teve.
Goddag, signor Scuro. Jag är Toscas väninna, jag ska hämta pojken.
Ursäkta, fråga mig vem flickan i den gula och orange klänningen är!
-Vem är det? -Det är min dotter.
-Det syns. -Tack!
Gå in med ettan till en närbild. Där är en idiot som vinkar igen!
Jag är så stolt över dig.
Du är lycklig och framgångsrik. Nu fattas bara en bra make.
Hur ska det gå till?
-Då ses vi alla i Rom? -Lita på det.
Säg inte åt Guglielmo att jag är på väg. Vi ska överraska honom.
Behöver du pengar? Pengar!
Biljetterna!
Åh...det är ingen biljett. Ursäkta, jag märkte inte det.
Det är inte riktigt som förut, men det får duga.
Jag är så tacksam!
-Så bra det blev, det märks inget. -Det hade varit synd att förlora det.
Vilken pjäs är det?
Det är bara ett familjefotografi. Det är jag och mina barn.
Guglielmo, Alvaro, Norma, Tosca och Canio.
De har namn efter operagestalter för jag har alltid varit operafantast.
-Jag med. -Vill ni se?
-De andra också... -Vackra färger.
-Är ni släkt? -Nej, inte riktigt.
-Vi reser i grupp, vi är pensionärer. -Jag är också pensionär.
Jag reser runt i Italien för att hälsa på barnen.
Nu ska jag till Milano. Jag vill se hur de har det.
Vill ni inte veta vart vi är på väg?
-Gratulerar! -Tack.
-Jag vill inte vara påflugen. -Det är ingen fara, fråga bara!
-Fråga nu! -Vart ska ni åka?
-Säg inget, men Italien är vackert! -Det är sant.
-Ursäkta, men gör ni ofta utflykter? -Två gånger om året.
Senast var vi vid termerna i Fiuggi och i Saturnia i Toscana.
Välkomna till Rimini! Vi tackar pen- sionärsföreningen som valt vår stad.
Stranden i Rimini tar emot det största antalet badgäster i världen.
Den har all den modernaste utrustningen.
En badvakt var tioende meter övervakar de badandes liv.
Om man tappar bort ett barn, kommer det snart till rätta.
I mina trakter hittar man dem aldrig. Massor tappas bort!
Nu lämnar jag er på denna magiska plats.
Tack!
Det går utmärkt. Nu följer en polka för de mest lössläppta paren.
Polka, signora. Fråga mig vad jag undrar.
-Vad undrar ni? -Om ni vill dansa en dans till.
-Vill ni förolämpa mig? -Nej, inte alls!
-Matteo, är ni trött? -Nej, nej...
Ni mår inte bra.
Det kanske är bäst att sätta sig.
Känns det bättre? Vill ni ha något?
Det var många år sen jag dansade.
Det är klart att en f d alpjägare... ni får förlåta.
Det är obehagligt att må dåligt när man inte är hemma.
Och man är ensam.
-Har ni inga barn? -Jo, två stycken.
Men vid en viss ålder vill barnen göra sig fria.
De behöver det och de har rätt. Vi är faktiskt lite tröttsamma.
Mina barn har hittat ett hem åt mig. Förtjusande, faktiskt.
Ett f d kloster bland olivlundar. Jag har det bra där.
Men de kommer aldrig dit. De ringer.
Härom dagen kände inte Giulio igen min röst ens. Jag la på luren...
Men varför sa ni inte att det var ni? Det är ofta störningar på linjen.
Vet ni, Matteo, många gånger...
...är det enklare att låtsas att man inte förstår.
Inte söka förklaringar. Det kan faktiskt vara lustigt.
Annars får man vara beredd på allt. T.o.m. att avvisas av sina egna barn.
Signora, ska ni inte fråga varför jag är ledsen?
Jag frågar inte, för det är jag också.
Tänk efter, fortsätt inte er resa. Låt det vara.
Jag kan inte. Och uppriktigt sagt vill jag inte.
Jag har lovat min hustru, som väntar nere på Sicilien.
Och jag och mina barn står varandra mycket nära.
-Det har varit underbart trevligt. -För mig med.
Signora, jag har aldrig kysst en kvinnas hand.
Jag ber er, låt mig göra det.
-Så kall ni är om handen... -Ni är en fin människa.
Var lugn, jag bedrar dig inte!
Ursäkta...jag har tre barn...
Gratulerar! Jag har fem.
Ursäkta! Men ni kanske...tiggde ni?
Dra åt helvete!
Vad gör ni, ni kommer jämt för sent! Blåsarna kommer för sent!
Om igen. Från 32!
-Pappa! Men vad gör du här? -Är du inte glad?
-Vad tror du? -Jag undrade.
Guglielmo, spelar du inte?
Trumman är inte som fiolerna. Den spelar bara ibland.
-Men när det är dags...bom! -Du skulle sagt nåt. Vad gör jag nu?
När det är slut här, åker jag till flygplatsen.
Jag ska till London. Arbete!
-Men jag... -Sedan!
Det är första gången på 10 år som jag gör fel och då kommer du!
Vad är det? Varför tittar du så där? Är du ledsen att jag åker?
För familjen Scuro har det blivit en lyx att kunna träffas.
Jag tycker inte om ditt skratt. Du skrattade inte så förut.
-Jag skrattar som jag alltid gjort. -Nej, jag känner dig alltför väl.
Du ska inte resa, du försöker lura mig.
Men vad säger du? Jag ska spela på konserter runt om i Europa.
-Varför skulle jag ljuga för dig? -Ja, säg det du. Jag vet varför.
Vad vet du?
Ingenting. Men du döljer något för mig. Det kan jag läsa i ditt ansikte.
Det är sant. Jag har dolt en sak.
Jag visste att du skulle komma till Milano. Tosca ringde.
Jaså? Men jag bad henne att inte säga nåt. Jag ville överraska.
Men jag väntade dig för tre dar sen.
-Du döljer också något. -Men så du säger!
-Vart tog du vägen? -Jag? Vart skulle jag ta vägen?
-Vart tog du vägen? -Men inte vet jag...
-Det där var ett riktigt skratt! -Du blandar bort korten!
Jag har ingen kortlek.
Har ni skrattat färdigt snart? Då tycker jag att ni ska gå.
-Ni förstör alltsammans. -Åh, ursäkta!
Hej, Antonello, det är pappa. Förlåt om jag spolat bort din musik-
-men jag ville vara säker på att du hörde mig. Jag köper en ny kassett.
Jag ska resa bort och mamma följer med. Bara några dagar.
Lyssna noga. Det finns en överraskning åt dig.
-Och kom ihåg att... -Vinet görs av druvor!
Antonello!
Låt mig titta på dig! Vad du har blivit stor!
Vad betyder det där med vinet? Jag har aldrig förstått det.
Det var en bonde som hade blivit rik på att göra vin.
I hela sitt liv hade han inte gjort något annat.
Även hans söner hade blivit rika.
På dödsbädden kallade bonden till sig alla barnen och sa:
"Mina barn, innan jag dör vill jag anförtro er en stor hemlighet."
"Man kan göra vin även på druvor."
Skratta inte för mycket. Jag ramlar av!
När man ser dem så här, verkar de gjorda av plast.
Men när man äter dem så... jösses, det är plast!
Men smaken är god.
Hur kommer det sig att du jämt är glad? Du verkar inte alls gammal.
För det första är jag inte gammal, som vissa andra här inne.
För det andra, vad ska jag säga? Jag skiter i döden.
Men nu är det jag som frågar. Vad är det med din far?
Det verkar som om han har något problem.
Hur har han det med din mor?
Ganska bra, fastän...
Jag har mitt. Med träningen, kompisarna, plugget...
Det blir så att jag nästan aldrig ser mamma och pappa. Vi stöter ihop...
-Visst pratar vi, men om ingenting. -Men hur är det möjligt?
Kom så ska jag visa dig nåt häftigt.
-Det är inte möjligt! -Tycker du om det?
-Eldflugor! -Fina, va?
I Milano! Det sägs ju att de inte finns längre!
Det är som en dröm! Så många!
Men så här många såg jag inte ens när jag var i din ålder!
När du var i min ålder, hade du någon...
Var du ihop med någon?
Jag var inte ihop, jag var förälskad i kolhandlarens dotter.
Hon hette Rosa. Och vem är du "ihop" med?
Hon heter Linda. Jag vet inte vad jag ska göra.
Var glad! En sak ska jag säga:
Man ska inte vara blyg mot kvinnor. Gör precis vad som faller dig in.
Men se upp! När en kvinna säger att hon inte kan leva utan dig-
-betyder det att hon tänker lämna dig. Anpassa dig!
-Men om det är sant? -Om det är sant, säger hon det inte.
-Men vad har du för problem? -Jag har gjort henne med barn.
-Hur gick det till? -Säg inte att du inte vet det!
-Du är ju fortfarande ett barn! -Titta! Jag har tre vita hårstrån!
Det är 15 lire... Det var ingenting.
Vad säger den här flickan? Vad händer?
Då var det ett trick! Du lurade mig!
En fånig idé, jag har hittat på det.
Jag förstår, det finns...en glasskiva.
Men Linda är med barn, det är inget dumt påhitt. Nu lägger vi oss.
En liten flicka som är gravid. Vansinnigt!
La Scala!
Angela, hur många gånger sa vi inte att vi skulle se "La Traviata"?
Men det blev aldrig av.
Mastro! "La Traviata", preludiet till tredje akten!
Alvaro, det är pappa! Du har inte kommit tillbaka än.
Roa dig du! Men ring mig så fort du kommer hem.
Du hittar mig hos Norma i Turin. En stor kram från din pappa!
Jag vet inte om du gör rätt. Du har följt efter honom i två dar.
Det tjänar inget till att gömma sig. Vi skulle ha stannat hos honom.
Du kanske har rätt. Men han har alltid varit sån.
Han ser mig i ögonen och förstår.
Om jag hade stannat, hade han upptäckt allt.
Jag skäms för att jag gömmer mig, men jg kunde inte göra nåt annat.
Norma!
-Er kan man inte överraska. -Hej, svärfar.
Milo, ge morfar en puss!
-Ska du inte ge morfar en puss? -Morfar luktar illa!
Och du skrattar! När man reser, tvättar man sig för lite-
-även för att inte störa!
Säg mig en sak. Borstar du din man på ryggen?
Javisst.
-Och ni pratar? -Ibland.
Din mor och jag pratade mer i badkaret än i sängen.
Hennes händer var så valkiga att det inte behövdes nån svamp.
Du luras! Det var inte sant!
Den där använder jag själv. Borstade du mamma på ryggen?
Inte min man heller! Skynda dig!
Vad det här moderna skummet är äckligt!
-Får man titta in på kontoret? -Inte nu, för många sammanträden.
Jag hade velat se dig på din chefspost.
-Om du går vilse, tar du en taxi. -Ja, ja...
-Och ranta inte omkring för mycket! -Lycka till med arbetet, direktörn!
Och säg åt dem att justera telefo- nerna, för ibland låter det konstigt.
Nu går vi till skolan med ditt fina luktsinne.
-Blev du sårad i går? -Nej, vi gentlemän blir inte sårade.
Du kommer för sent.
Telegram, god dag. Upprepa numret.
Spring, morfar!
Jag orkar inte...vänta!
Pga utebliven betalning inställes leveransen.
-Spring, morfar! -Stanna, Milo!
Mitt djupaste deltagande, Mauro.
Hjärtliga lyckönskningar, Vincenzo Grossi.
Stanna!
-Jag ber dig, gör det för min skull! -Det är absurt, Marco.
Efter åtta år, år...inte veckor! Kan du inte resignera?
Jag är säker på att vi kan börja på nytt.
Varför måste de här påtvingade mötena vara så kväljande?
Varenda jul, sen sommar, för mig är det en tragedi.
Att behöva gå dit ner och säga mina rader, rädd att avslöja allt.
-Jag hatar högtider! -Då slutar vi att spela!
Och dina bröder, som spelar lyckliga för er pappas skull!
Tyst! Prata inte så högt.
Varje gång jag ser honom tycker jag mer och mer synd om honom.
Tur att han inte vet och är nöjd.
Vi kan inte berätta nu, med allt som just hänt.
Jag vill väl, men kan inte bärga mig tills han far hem och lämnar oss ifred.
Snälla fråga inte vad jag gör här, för jag vet inte.
Vad gör ni ute så här sent? Papper!
Är ni sicilianare?
Är det allvarligt?
Vän! Ingen taxi!
Sent! Kom hit, vän! Det är kallt.
Den där är ledig. Stor, bekväm.
Din storlek.
Lägg dig och sov, vän.
Norma, vad har hänt med din man?
Jag älskar honom inte och vi kommer inte överens. Men vi är inte skilda.
Du håller på äktenskapet, du skulle bli ledsen. Vi skiljer oss sen.
Jag har inte mött nån som förstår mig. Jag lever ensam med min son.
Ni har också lurat mig. Men varför?
Sanningen är att vi inte ville göra dig ledsen.
Nu när du är gammal och sjuk och inte har långt kvar.
Tosca, barnet är ditt, eller hur?
Jag vågade inte säga det, för jag vet inte vem fadern är.
Jag visste inte hur du skulle ta det. Det är mycket som vi inte har sagt.
Du ville att vi skulle vara bäst. Du skrek och skrek. Du har glömt det.
-Och du slog oss. -Men jag gjorde det för ert bästa.
För att ni skulle bli starka.
Var är du, Alvaro? Hur länge ska jag vänta innan jag får träffa dig?
Jag har en ful tanke i huvudet.
Jag ser dig på en plats där ohederligt folk hamnar.
Det är fullt med oskyldiga där. Men jag kan inte säga var jag är.
Hemma har jag bara din slangbåge. Jag ska bränna den.
-Vad vill ni att jag ska göra nu? -Låtsas som ingenting.
-Det är bäst för alla. -Men vad ska jag säga åt er mor?
Åtminstone glädjen att samlas runt ett bord, som förr i tiden!
Åtminstone det! Kommer ni till lunchen i Rom?
Ja, ja...
Nu skålar vi allesamman!!
Ska vi vänta längre?
På vad då? Ser ni inte att alla är beredda, tolv hungriga munnar?
Du dricker inte, du gillar det inte. Milo, servetten!
Gör inte så här, pappa. Folk tittar!
Canio! Nå, hur gick det på kongressen?
Med hur många röster blev du vald?
Det gick bra, jag fick nästan 80 % av rösterna.
Vilken triumf! Bravo, herr deputerade!
Maestro, dina konserter runt om i Europa, vilken succé!
Jag visste det! Jag är stolt!
Du borde ha förstått att det var omöjligt att samla oss alla här.
Telefon till signor Barbini!
Smaklig måltid!
Visst är det ett dåligt tecken, när bara pojkarna kommer.
Tosca hade väl premiär på nån pjäs.
Norma måste väl deltaga i nåt toppmöte.
Och Alvaro...
-Pappa, Alvaro... -Jag vill inte veta vad han gjort.
Eller i vilket fängelse han sitter.
Jag vill bara veta när han kommer ut.
Pappa...
Alvaro är död.
Ägaren till en dubbelparkerad bil med nummer Roma 00121T-
-ombeds flytta bilen omgående.
Det hände i somras, i juli.
Sista gången jag såg honom var sex månader tidigare.
Han var trött, led av ensamhet.
Vi pratade länge om det.
Men jag trodde inte att det skulle gå så långt.
Han tog livet av sig.
Jag vet fortfarande inte om vi gjorde rätt-
-men vi bestämde att vi inte skulle berätta det för dig.
Tidningarna skrev inte om det, bara två rader-
-och namnet var felskrivet.
-Var är han? -Det verkar som om...
Han tog en roddbåt.
Han rodde ut och sen...
De kunde inte hitta honom.
Som om han inte fanns någonstans. Havet är stort.
Bedragare! Lögnare!
Felskrivet namn! Ensamhet!
Vad menas med det? Dö av ensamhet i dag? Vad ska det betyda?
Ensamhet! Med tidningarna och teven som t.o.m kollar hålet i stjärten!
Bara två rader och felskrivet namn! Skitprat!
Om Alvaro dör, bara 39 år gammal och stark-
-den intelligentaste av alla, då står han på första sidan!
Finns inte kroppen? Det betyder att han lever!
Hur många är det inte som fått nog och försvunnit ett par månader-
-och sen kommer tillbaka? Han är väl sån, det var väl nåt-
-kanske en kärleksbesvikelse.
Alvaro är för känslig. Lämna mig ensam.
Varför har du förälskat dig i den här amerikanska musiken?
Sjunger man inte här längre? Ingen sjunger här!
Men varför? Har du glömt att du är romarinna?
Sjung, sjung!
Sjung! Sjung!
Vad är det, pappa? Mår du inte bra?
När får jag mina 140 lire?
Minns du? När jag tog bort dina första vita hårstrån.
Du lovade mig fem lire för varje vitt hårstrå.
Jag ryckte bort 28, det blir 140 lire.
Biljetten, tack.
Ursäkta, det här föll ner på golvet.
Vad fint! Sysslar ni med teater?
Ja...teater,
Matteo! Hur många gånger har jag sagt det? Pengarna i handen!
Pengarna i handen! Minns du inte det?
När barnen föds, första gången man klipper naglarna-
-ska man låta dem krama pengar i handen.
Då blir de starka och framgångsrika. Hur många gånger ska jag säga det?
Du har rätt, mamma. Jag glömde det.
-Matteo, vad är det? -Jag trodde att barnen var lyckliga.
Men det är inte så. Uppoffringarna tjänade inget till.
Inte dina och inte mina.
Alla rekommendationer jag skaffade! Alla deputerade som jag bönföll!
Prov, examen, förflyttningar!
Banklån, hus...
Jag sa ju det! Du ska stoppa pengar i handen-
-när du klipper naglarna första gången!
En pojke, då heter han Matteo!
Nu är han utom fara, men det var allvarligt. Rena underverket!
Ni får inte trötta ut honom.
Jag har lyckats samla er alla.
Även om vi inte sitter runt ett bord.
Lyssna på mig.
Du och din flicka, ni ska behålla barnet.
Ni får lite problem med familjerna, men allt ordnar sig.
Och när det föds...första gången ni klipper naglarna-
-ska ni stoppa en miljon i handen. Då blir det starkt och framgångsrikt.
Glöm inte det! En sak till: Uppfostra inte barnet till att bli nåt stort.
Lär det att bli en vanlig människa.
Jag reste inte mycket i mitt liv, nästan aldrig.
Jag kan ingenting, bara skriva födelseattester.
När jag var ung, ville jag bli järn- vägstjänsteman. Jag tyckte om tåg.
Jag blev som tokig när jag såg dem på bio.
I all min okunnighet kan jag säga en sak:
Kom ihåg att vinet görs också av druvor.
Och det är det bästa. Säg det åt Alvaro, när han kommer tillbaka.
Nu när jag är tillbaka, vill jag att du frågar mig hur det gick.
Angela, vad gör du? Är du rädd för att fråga? Då svarar jag ändå.
Det var en viktig resa.
Jag är ledsen att jag inte kan visa dig fotografierna.
Jag har promenerat ganska mycket och upptäckts många saker.
Till exempel att vår ö inte är vacker i sig, som alla säger.
Den är vacker för att när vi är där verkar det som är avlägset bättre.
Vad sa du? Våra barn? Våra barn mår alla bra.
De hedrar sig på fastlandet och vi kan gå med högburet huvud.
Hela Sicilien kan vara stolt.
Vad säger du? Javisst.
Och de hälsar till dig och skickar många kyssar.
Alla mår bra.
Översättning: Gun Muresu © Sveriges Television AB 1996