John Wilson. En voldsom mand med hang til voldsomhed.
Nogle mente, at hans vilde liv skyldtes hans selvdestruktive mani.
Disse generaliseringer forekom mig unøjagtige.
Derfor skrev jeg alt dette om John.
En genial, fræk filmskaber, som konstant overskred alle regler-
-i filmbranchen,-
-men som havde en magisk evne til altid at slippe godt fra det.
Mr. Verrill? Jeg er miss Wilding. Gik flyveturen godt?
-Herligt. Tak. -Mr. Wilson venter Dem.
-Hvordan var Schweiz? -Schweiz? Dejligt.
Eggerton Gardens, tak.
Så gerne.
-Boede han ikke på Hotel Claridge? -Jo. Nu har han et hus.
En af hans velhavende venner har lånt ham det. De kender jo John.
Mr. Wilson, mener jeg.
Dav, George. Det er mr. Verrill. Er mr. Wilson stået op?
Ja, han har været ude at ride.
Han spiser morgenmad nu.
Kom ind.
Mr. Verrill er kommet.
-Pete! -Johnny!
Milde himmel!
Hvordan fanden går det? Du ser strålende ud, knægt.
-Hvad har du lavet? -Stået på ski og siddet i solen.
-Jeg har savnet dig. -I lige måde.
-Den samme gamle Pete. Kaffe? -Nej tak.
-Sikken et sted. -Ja, ikke?
Har du set dagligstuen? Hæslig, ikke? Jeg er vild med den.
Miss Wilding, De kan godt skride. Der er ikke noget arbejde i dag.
Hvad synes du om munderingen?
-Det er lidt af et udstyr, Johnny. -Selvfølgelig.
-Nå, hvad med bogen? -Jeg er ikke nået så langt.
-Hvorfor? Vil du ikke tale om det? -Jo. Jeg kunne ikke komme i gang.
Og så hang jeg pludselig på en dame.
-Rædsomt, ikke? -Mon ikke.
Når det er slut, fatter man ikke, det var så vigtigt.
Man husker aldrig, hvorfor man måtte have en dame, når det er lykkedes.
Nemlig. Så jeg fik heller ikke stået ret meget på ski.
Ærgerligt. Men jeg har en kur mod det: Afrika.
Tag med mig og skriv manuskriptet.
-Tror du, det hjælper? -Uanset hvad, skal du gøre det.
Sommetider skal man ikke overveje, om det er rigtigt eller forkert.
Ikke mænd som dig og mig. Man skal bare tage af sted.
-Jeg skal i gang med den bog. -Du har ikke været klar til det.
-Tror du det? -Jeg ved det.
Hvornår regner du med at rejse?
Om en uge eller ti dage. Når vi er færdige her.
-Hvem skal være med? -Phil Duncan og Kay Gibson.
Flot. Hvor længe bliver I i Afrika?
Fire-fem måneder. Længe nok til at lave en film.
-Og tage på safari. -Safari?
Har du aldrig drømt om at skyde en elefant? Så en løve eller en bøffel?
Det her er en ægte safari.
-Hvem betaler? -Rolig nu.
Hvordan er din økonomi?
-Uforandret. -Du er altså flad?
Tja, jeg skylder en kvart million væk.
-En kvart million? -Nærmere 300.000.
-$ 300.000, og du er ubekymret? -Jeg tænker på det af og til.
-Kan du se en udvej? -Den her film.
Det er derfor, jeg vil til Afrika. Selv hvis en løve får mig,-
-bliver min sidste stund lykkelig.
Jeg vil tænke på mine kreditorer,-
-og det vil være det hele værd.
Okay, John. Hvad med et manuskript?
Det ligger her eller andet sted. Det hedder "African" et eller andet.
Miss Wilding?
-Hvor fanden er det manuskript? -Jeg har ikke set det, John.
Så find det. Hvad bestiller De hele dagen?
Skriver Deres breve og tager telefonen.
Pis. De var en dygtig sekretær, da De kom hertil.
Nu spionerer De bare for Paul Landers.
Jeg spionerer ikke for nogen. Slet ikke mr. Landers.
Så find manuskriptet. Vi skal mødes med Landers om under en time.
-Skal Landers producere filmen? -Nemlig.
Ved du, hvorfor jeg samarbejder med ham igen?
Fordi det er det forkerte at gøre.
-Dejligt at se dig, Pete. -I lige måde, Paul.
-Du kan redde vores liv. -Hvordan det?
-Uhyret. Han er ved at blive gal. -Han er i topform.
Du har ikke været her. Han har været ved at lægge aftalen død fem gange.
Den er kun i live på grund af mig.
-Han vil til Afrika. -Paul, for fanden!
Johnny boy! Har du nået meget i dag?
Næh, men Pete og jeg har sludret.
Hvad synes du om manuskriptet? Jeg synes, det er knaldgodt.
Gør du? Så er det synd, du ikke ved en skid om det.
-Der ser du. -Sådan er han jo.
Nej, han er gal. I et ordenssamfund ville han have spændetrøje på nu.
Farve er jo en ekstra udgift. Af tvivlsom værdi, efter min mening.
-Jeg er enig. -Det er jeg ikke.
Farve øger indtjeningen med en million dollars.
Det er ikke vigtigt.
Jeg vil vide, i hvor høj grad farve komplicerer optagelserne.
Det gør det. Kameraet er tungere, og der er flere belysningsproblemer.
Farve er afgørende for projektets succes.
Jeg tænker ikke på succes lige nu. Jeg vil bare ikke køre fast.
-Køre fast? -Køre fast?
Ja, jeg ved hvor let det er at køre fast ude på optagelsesstedet.
-Er du nogensinde kørt fast? -Nej.
-Hvorfor så bringe det op? -Det er vigtigt.
-Det synes jeg ikke. -Selvfølgelig ikke, Paul.
For mens vi sveder i Afrika, sidder du i Paris og udsender notater.
-Nej, jeg er hos dig i Afrika. -Fandeme nej.
Hvis den blev filmet i England suppleret med optagelser i Afrika,-
-så ville risikoen ved at bruge farve falde.
-Og filmen have en anden instruktør. -Det har vi drøftet.
Har vi det?
John, må jeg tale med dig et øjeblik?
-Hvad er det for noget pis? -Det ville jeg aldrig gøre mod dig.
Du ville sælge din egen mor for en aftale.
Hvad er det med dig? Vil du lægge projektet død?
Nej. Det vil jeg ikke.
Hvorfor skræmte du så livet af dem med din snak om at køre fast?
Og så siger du, at du går, hvis filmen bliver optaget i England!
Hvis ét eneste billede bliver optaget i England, går jeg.
-Det bliver det ikke. -Du tog det op bag min ryg, møgøre!
Der er jo ikke den mindste mulighed for at det kan gøres sådan!
-Vil du garantere det? -Ja for fanden, det garanterer jeg!
Din garanti betyder intet for mig.
Jeg vil ikke lave noget forlorent bras for at glæde dig.
Jeg er ligeglad, om filmen bliver i sort-hvid eller sepia,-
-eller den ender som en tegnefilm.
Pete og jeg tager til Afrika.
-Hvad er dens skudvidde? -Cirka 100 meter. Ikke meget mere.
Det er rigeligt til elefant og bøffel.
-De skyder dem på 20 meter. -Tættere endnu af og til, siger de.
Jeg har aldrig været i Afrika, men det har han her. Uvurderlig læsning.
John Taylor. "Big Game and Big Game Rifles".
-Vi tager to af dem. -Vi tager to af disse rifler ...
... og to af de små, Mannlicher 256. Til at skyde på nært hold.
-Og et 12-kalibers haglgevær. -Altid nyttigt, sir.
Og patroner.
-Hvor mange, sir? -200 per våben.
-De skal være længe væk, sir. -Ja.
Sunrise Film sender Dem en check.
John! Pas dog på!
Irene. Hvad pokker laver du her?
Du bad mig møde dig her.
Vi havde en aftale. Drinks og middag.
-Jeg har klædt mig pænt på. -Ja.
Jeg glemte det. Irene Saunders, det er Pete Verrill.
-Goddag. -Deres sidste bog var fantastisk.
Jeg er også forfatter. John har lovet at høre min idé til en film i aften.
Vil De ikke spise med?
Så kan De give mig et par kollegiale tips.
Det er en hundehvalp. Han er helten, stjernen.
Forstil dig, at vi ser Horace allerede under forteksterne.
Pragtfulde optagelser af Horace. Nærbilleder. På afstand.
Det næste er jeg usikker på.
Det viser sig, at Horace er i løbetid.
-Horace? -Det er en forvekslingshistorie.
Horace har en tvilling. En tæve. Hun hedder Geraldine.
Det er hende, der er i løbetid. Er det ikke en skøn idé?
Vi klipper fra Hyde Park-sekvensen, John, til daggry på floden.
Floden.
Horace er alene nu. Vi følger ham ned ad den øde gade.
-Han drejer ind på Grosvenor ... -Hvad gør De her?
Jeg har fundet en kopi af manuskriptet.
-Jeg håber, De vil kunne lide det. -Det vil jeg sikkert.
Peter! Vent.
Du skal høre slutningen.
Horace er alene. Vi følger ham ned ad den øde gade ...
Fra en anden vinkel-
-kan vi se Geraldine på vej ned ad Brook Street.
Hun går forbi Claridge's og går ind på pladsen.
Pludselig ser de hinanden.
Horace og Geraldine.
De løber i fuld fart mod hinanden! Musikken sætter ind!
Vi holder det sidste billede på afstand ...
... idet de mødes ...
... vender sig ...
... og går væk sammen.
De er kun lige begyndt at leve.
Det er slutningen.
De finder hinanden.
Det må jeg sige. Er det ikke utroligt?
-Kan du virkelig lide det? -Det er søreme godt, skat.
Kom, lad os snakke mere om det.
Pete.
Hvis der er halvt så meget elskov som snak i hende,-
-er jeg måske død i morgen.
Hej, Johnny.
Godmorgen. Du ligner en, der har været gennem vridemaskinen.
Kun en del af mig.
Nå, knægt, hvad synes du om manuskriptet?
Jeg kan godt lide det, Johnny.
-Rigtig godt. -Fint.
Det er originalt, spændende og bevægende. Der er bare et problem.
Slutningen.
-Kan du ikke lide den? -Det har jeg ikke sagt.
Jeg er ikke sikker på, den er rigtig.
Den er for trøstesløs.
De har været igennem så meget:
Flodrejsen, tropiske storme, tyskerne ...
Du lægger op til en pragtfuld komisk slutning,-
-og så sprænger du skibet i luften og slår alle ihjel.
Husk på ordsproget: "Gud skaber en mand, før han slår ham ihjel."
Jeg kender det, John. Men det gælder ikke her.
Du giver publikum tæsk, John.
Folk går ikke i biografen for at få en prædiken.
-Er du medejer af filmen, Pete? -Nej.
Hvorfor er du så så bekymret for publikum?
Fordi vi er i show business, John.
Ikke mig. Og heller ikke dig, når vi arbejder sammen.
Vi er nemlig guder, Pete.
Usle små guder, der styrer livet hos de personer, vi skaber.
Vi afgør, om de skal leve eller dø,-
-afhængig af, hvad der sker med dem i akt et, to eller tre osv.
Og så afgør vi, om de skal leve.
Og sådan når vi frem til slutningen.
Det siger du, John. Men jeg siger, jeg er en flink gud.
Jeg siger, de skal leve, fordi de har gennemgået så meget.
Verden behøver ikke være et håbløst, forfærdeligt sted, John.
Vi er ikke alle dømt til at dø af radiumforgiftning.
Måske tager jeg fejl ...
... men det er det, der gør mig til en flink gud.
-Nej, til en loppe på en elefantrøv. -Jeg giver fanden i din pessimisme.
Du bliver aldrig en god manuskriptforfatter. Ved du hvorfor?
Nej, John. Fortæl mig det.
Fordi du lader dig styre af 85 millioner popcornspisere.
Man skal glemme, at folk skal se filmen.
Du sørger for, ingen ser den her.
Måske. Men der er to måder at leve på.
Enten kan man krybe og skrive deres lykkelige slutninger,-
-lade sig fastansætte, aldrig flyve, aldrig forlade Hollywood.
Spare hver en cent af dine skide penge.
Og når du så er 50, dør du af et hjerteslag,-
-fordi din vildskab har tæret dit hjertes muskler bort.
Den anden er at lade korthuset falde, som det vil.
Nægt at skrive under og skæld ud på ham, der kan myrde dig,-
-og ros den lille fyr, der hænger i den tråd, du holder.
Måske burde du ikke være i filmbranchen.
Måske har du ret, knægt.
Måske burde jeg have satset på olieboringer-
-eller stjålne diamanter eller glædespiger til maharajaer.
Måske, men ved du, hvorfor du ikke gjorde det?
Fordi der et sted inden i dig er et lille glimt af håb.
Håb. Gu er der ej.
Jeg dør fattig på et herberg i Los Angeles. Uden at være bitter.
Jeg vil have lavet fem, måske ti gode film.
De vil opkalde en filmpris efter mig. Og ved du hvad?
Alle de forkerte vil få den. Mens jeg skraldgriner i helvede.
Romantisk nyttesløshed.
-Din sande kærlighed. -Jeg skammer mig ikke.
Det sagde jeg heller ikke. Men du har ret med hensyn til slutningen.
Slå dem ihjel og spræng det hele i luften!
Jeg vidste, du ville give mig ret til sidst.
Godmorgen, drenge.
Det var producerens stikord.
Jeg kommer lige fra et møde.
Nu skulle der være styr på finansieringen.
-Hvornår får jeg min del? -Du skal nok få den.
-Godt at se, I arbejder. -Vi arbejder ikke.
Vi laver bare mentale opvarmningsøvelser.
-Begynd hellere med slutningen. -Jaså?
Manuskriptet blander du dig ikke i. Du skal ikke påvirke min forfatter.
Du er en sjofel mand.
Du bevidnede Centraleuropas kulturelle opløsning,-
-men følger den samme kurs, der førte til Hitlers magtovertagelse,-
-2. Verdenskrig og atombomben.
Slutningen bliver, som den er, mener du.
Bortset fra, at tyskerne også slår dig ihjel. Hen over slutskiltet.
Må jeg låne en frakke?
-Irene. -Jeg kan ikke gå ud sådan her.
Irene, det er min partner. Paul Landers, vores producer.
Irene har en skøn idé til en film, Paul.
Fortæl du Paul den, mens Pete og jeg arbejder. Fra begyndelsen, skat.
-Den handler om en hundehvalp. -Hunden hedder Horace.
Pete, jeg burde sende dig tilbage til Schweiz!
Jeg elsker Paul. Han er så desperat.
-Tager du med til Afrika, Peter? -Ja, jeg gør, Kay.
Gudskelov. Hørte du det? Peter tager med os.
Så har vi da ét fornuftigt menneske med.
Det bliver skønt. Jeg kan ikke vente.
Jeg glæder mig sådan.
Bare vi får et bekvemt sted at bo.
Ikke for bekvemt. Jeg vil gerne leve på feltfod.
Det skal John nok sørge for.
Han finder sikkert et skrækkeligt hul til os.
-Hvordan går det med manuskriptet? -Fint. Du vil synes om det, Kay.
Kay.
Jeg vil gerne udbringe en skål-
-på vegne af John og mig selv for vores britiske partnere.
Et håndtryk hen over Atlanten! Skål.
-Skål. -Skål.
Jeg vil også gerne udbringe en skål for vores producer, Paul Landers.
Paul, jeg håber ikke, jeg behøver at myrde dig, før filmen er færdig.
Skål for Kay.
Og for Phil og hans skønne, rødmende brud.
Og for Pete, som både kan stå på ski og holde trit med mig.
Han forstår at leve livet farligt,-
-for lige nu bager han på producerens kæreste.
Nemlig, skat. Og han er udstyret som en avlshingst.
Længes du ikke efter det mørke kontinent?
ENTEBBE LUFTHAVN
-Tak, søde. -Farvel.
Kan du mærke mystikken, knægt?
-Dav, John. Var det en god rejse? -Lidt lang.
John, det er major Alec Laing.
Og Ralph Lockhart, vores indspilningsleder.
Det er Pete Verrill. Tom Harrison, vores scenograf.
-Major Laing. -Mr. Laing.
-Og De hed ...? -Lockhart. Ralph Lockhart.
Selvfølgelig.
Skal vi se at komme ind i skyggen?
I trænger sikkert til et bad og en drink.
Jeg ordner bagagen og møder jer på hotellet.
Det med en drink lyder rigtig godt.
Flyt jer!
Skvadderhoveder!
Flyt jer!
Der bliver kørt 10 ned om måneden på den her vej.
Men de er fløjtende ligeglade.
Virkelig?
Flyt jer, for fanden!
Harry Longthorne, bestyrer af Lake Victoria Hotel.
-Harry. -Nu skal jeg vise Dem værelserne.
-Spiller De fodbold, mr. Verrill? -Ja, hvorfor?
Vi skal spille firmakamp. Vi mangler en hvid.
-Har De lyst? -Absolut.
-Vi træner næste lørdag. -Fint.
Pete, det er mrs. Margaret MacGregor. Og mr. Marlowe.
Han er autoriseret jæger. Pete er en øvet skytte.
-Sæt dig og få en drink, knægt. -Iste, tak.
Du gør mig flov. Giv ham en øl.
Øl, tak.
Vi vil gerne have ram på et par elefanter.
Elefanter er farlige, fordi de er så sejlivede.
-Man skal ramme den et af to steder. -Mellem øjnene eller i hjertet.
Ikke midt mellem øjnene. Cirka 15 cm længere nede.
Der har været tavshed i timevis.
Hun læser i Bibelen. Han arbejder stadig på motoren.
Så siger han: "Frøken, jeg er ked af, jeg blev fuld. Undskyld."
"Hvad kan en mand sige andet end undskyld?"
Så siger hun: "Jeg er ikke kun ked af Deres drikkeri."
"De lovede at sejle ned ad floden." Så siger han: "Hør på mig, frøken."
"Det er den visse død nede ad floden."
"De lovede det", siger hun. "Jeg tager det i mig!" svarer han.
Tavshed.
Hun tager Biblen op, begynder at læse og ignorerer ham fuldstændig.
Han kan ikke klare tavsheden mere og siger: "Godt, De vinder."
"Det vil glæde krokodillerne:"
"Så sejler vi ned ad floden."
Hvad synes du, John?
Ikke dårligt. Men du komplicerer tingene, Pete.
-En enkel historie er altid god. -Nej, ikke altid.
Altid. Enkelhed er det, der skaber virkelig vigtig kunst.
Der er ingen regler for kunst.
Der er hundreder af regler. Det forstod Hemingway.
Derfor skar han ind til benet.
Mod, frygt, impotens, død.
Folks lever bare, og ting sker for dem, den ene efter den anden.
De var ikke tynget af alt det vrøvl med sidehandlinger før i tiden.
Det forstod Stendhal. Flaubert. Tolstoj. Melville.
Enkelhed gjorde dem store. Nej, Pete. Du må ikke komplicere det.
-Det er spild af tid. -Spild af tid?
Er det spild af tid at prøve at lave manuskriptet bedre?
Og jeg synes, det er knaldgodt.
Jeg ville bare ønske, manuskriptet var færdigt,-
-så vi to kunne tage på safari.
Safari? Skal vi ikke lave filmen færdig først?
Så bliver det aldrig til noget.
Vi gør manuskriptet færdigt, tager på safari,-
-og optager filmen, når vi har skudt vores elefanter.
Skide flodfluer.
Godt, de ikke bider.
Kom så, hvide!
Der er en fri mand i midten!
-Han snublede over min arm! -Frispark.
-Der var straffe. Kom så! -Hvordan kan der være straffe?
-De lokale er ret gode, ikke? -Jo.
De var i England i fjor. Men de havde jo ikke en chance.
Deres benarbejde er fint, men de er for små i forhold til briterne.
De kan ikke klare de ufine tacklinger.
Den slags bruger de slet ikke.
De ville nok blive lynchet, hvis de gjorde.
Vi er ikke ligesom jer amerikanere.
Selvfølgelig ikke.
-Flot. -Han er en helvedes karl, den dreng.
Hvor er forsvaret?
Hvad? Hvad? Pas hellere på!
Går det?
Satans!
Vi har fundet det hele, John, men det er ubeboelig, tæt jungle.
Det ser spændende ud, John.
Der er en flod og et par hytter. Om natten er der myg.
Om dagen regner det. Der er elefanter, krokodiller, pygmæer.
-Er der meget storvildt? -Antiloper, bøfler.
Vi så en elefant fra flyet med stødtænder helt ned til jorden.
Kan De leje et fly derud til os?
Ja. Hvornår vil De af sted?
Pete?
Hvis jeg kan holde manuskriptet enkelt, to-tre dage.
Herligt. Her sidder jeg til middag med en smuk kvinde midt i Afrika.
-Mere champagne? -Ja tak.
Må vi få én til flaske champagne, når De har tid?
-Ja. Tak, sir. -Tak.
De forkæler tjenerne frygteligt.
Det fortjener de, så godt som de spiller fodbold.
Nu er de umulige i dagevis.
Mon dog? Jeg tror, de kan kende forskel på sport og virkelighed.
-Nå, mrs. MacGregor ... -Margaret.
Margaret. Margaret, savner De London?
Ja, det gør jeg faktisk.
Jeg savner mere at være på landet.
Især om vinteren, når hundene har færten af noget ...
-Ride gennem et smukt landskab ... -Jeg er enig.
Jeg er heller ikke vild med London. Jeg blev træt af byen under krigen.
Jeg nød det faktisk under krigen. Folk opførte sig så storslået.
Ikke alle var lige artige. De forlod sikkert aldrig West End.
Det er ikke sandt. Jeg lavede en film om blitzen.
Jeg var alle vegne.
De har næppe været meget i Soho, hvor jeg boede.
-Hvorfor siger De det, søde? -Jeg synes, folk der var ækle.
Der var frygtelig mange jøder i det kvarter.
-Mrs. MacGregor. -Margaret.
Margaret. Jeg er jøde.
-Vel er De ej. -Jo, jeg er.
-De laver sjov med mig! -Nej, jeg laver ikke sjov, Margaret.
Jeg er jøde.
Det tror jeg ikke på.
Jeg burde ikke sige det, men på det punkt havde Hitler helt ret.
Manden har lige advaret dig, Margaret.
For jøderne i London var frygtelige.
De styrede sortbørsen, og de gik ikke ind i hæren.
Og da de gjorde, skaffede de sig gode jobs.
Selvfølgelig var der overklassejøder, men jeg taler om smovserne i Soho.
-De fremmede. -Margaret. Margaret.
Mine bedsteforældre var smovsere. Min far og mor var smovsere.
-Og jeg er smovser. -Nemlig, søde.
Sig ikke, du også er jøde?
Nej, for det ville være løgn, og jeg ville aldrig lyve for dig.
Men jeg vil fortælle dig en historie.
Jeg elsker historier.
Men du må ikke afbryde, for det er du alt for smuk til.
Da jeg var i London først i 40erne,-
-spiste jeg middag på Hotel Savoy med en udvalgt skare.
Ved min side sad en smuk dame, som lignede dig.
-Du laver sjov. -Hør nu efter, søde.
Vi spiste, og bomberne faldt, og vi talte alle sammen om Hitler-
-og sammenlignede ham med Napoleon og var vældig kloge.
Men pludselig sagde denne smukke kvinde,-
-at det, hun ikke havde noget imod hos Hitler,-
-var den måde, han behandlede jøderne på.
Vi protesterede alle sammen.
Selv om ingen ved bordet var jødisk. Men hun blev ved.
Hører du efter, skat?
Far vil ikke afbrydes.
Nemlig. Det er du alt for smuk til.
Nå, men hun sagde, at sådan havde hun det.
Hvis hun fik sin vilje, ville hun slå dem alle ihjel, ligesom Hitler.
Vi sad der, tavse.
Til sidst sagde jeg til hende: "Frue, jeg har spist middag-
-med nogle grimme møgkællinger i mit liv."
"Jeg har spist middag med nogle af verdens grimmeste møgkællinger."
"Men du er den grimmeste kælling af dem alle."
Hun rejste sig for at gå og snublede og faldt.
Vi sad der bare. Ingen løftede en hånd for at hjælpe hende.
Da hun kom på benene, sagde jeg igen:
"Du er den grimmeste kælling, jeg nogensinde har spist middag med."
Ved du, hvad der skete?
Hun meldte mig til den amerikanske ambassade.
De gav mig en reprimande. Men da de gik ind i sagen,-
-fandt de ud af, at hun var tysk agent og anholdt hende.
Er det ikke fantastisk?
Hvorfor fortalte du mig den historie?
Det ved jeg ikke.
Ikke fordi jeg troede, du var tysk agent.
Men jeg var fristet til at sige det samme til dig.
Du skulle ikke tro, jeg aldrig havde sagt det før.
"Du er den ..." Resten kender du.
-Champagne, skat? -Nej tak.
Pete?
Det er sent. Jeg må se at komme op.
-Vi følger dig. -Det behøves ikke!
Det er slet ingen ulejlighed.
Godnat, Margaret.
Undskyld, John.
-Du ville gerne have haft et knald. -Det er i orden, knægt.
Det er ikke din skyld, du er en smovser.
"Pyt med bilnøglerne", siger han, "Har du set bilen?"
-Klodsmajor! -Fjols!
-Se nu, hvad du har gjort. -Undskyld, chef.
Kom her.
Hvor skal du hen, John?
Saml glasset op.
Saml det så op!
John. Hvad skal du?
Jeg vil bare snakke lidt med Harry.
Hvad er der sket, Harry?
Det lille, sorte svin spildte en drink ned ad den herre.
-Med vilje? -Hvem ved? Sorte svin.
Harry, jeg synes, du er en fej, led, sadistisk skiderik.
Mr. Wilson ...
Det behøver jeg ikke finde mig i.
Sandt nok.
Hvis vi går udenfor, kan du jo forsøge at sparke på mig.
De er fuld, mr. Wilson.
Ja, men du er stadig fej, Harry.
Fej som bare fanden.
Jeg må ikke slås med gæsterne, mr. Wilson.
Jeg er ikke gæst i aften, din feje skiderik. Jeg er ubuden.
Kom så.
Hvad laver du? Det er jo vanvid.
Hvis mrs. MacGregor var en mand, ville du så ikke have tæsket ham?
Jo. Men det her er anderledes.
Vi tog semifinalen for smovserne. Nu tager vi finalen for niggerne.
Kom så, Harry!
Kom så!
-Tror du, den anden hånd kan? -Nu har du ham, Harry.
Gør det af med ham!
Gør det nu af med ham.
Kom så!
Feje skiderik.
Rolig nu, gamle dreng. Det skal gå retfærdigt til.
Bliv nu liggende, mr. Wilson.
Holder De ikke snart op?
Kom så.
Jeg slår ham ihjel.
Han trak sig, John.
-Jeg sagde jo, han var fej. -Jeg skaffer en læge.
Er han så ilde tilredt?
Han slog dig næsten ihjel.
Pladder. Jeg var klar til at gøre det af med ham, da du tog fat i mig.
Godt. Du er tilbage på dit værelse nu, John.
-Det er jeg. -Nu er det slut.
Hvad siger du så?
Jeg har det faktisk ret godt.
Det er jo det, jeg siger, knægt.
Man skal slås, når det føles rigtigt.
Ellers føler man, at man er fuld af slam.
Også selv om man får læsterlige tæv. Hvis man slås, har man det godt.
"Kære Pete. Af alle vilde dyr i Afrika er John Wilson det vildeste."
"Jeg beder dig gøre alt, hvad du kan ..."
Alt hvad du kan for at bringe ham til fornuft.
Næste gang, han vil slås med en af hotellets eller selskabets ansatte,-
-har du min tilladelse til at slå ham ned bagfra.
Ankommer til Afrika om 10 dage. Paul.
Godmorgen! Hvordan går det?
Godmorgen.
-Kan jeg gøre noget for dig? -Nej, Ralph.
-Men du kan gøre noget for dig selv. -Hvilket?
Lad være med at udspionere Wilson.
Udspionere? Hvad fanden mener du?
Du fortalte Landers, at Wilson ville slås, ikke?
Det er noget pis. Nogen burde have slået det møgsvin for længst, Ralph.
Du holder på den forkerte hest.
Wilson er chefen, og der er intet, I kan gøre ved det.
-Telefon, mr. Lockhart. Fra London. -Jeg kommer nu.
Bare husk, hvad jeg sagde.
Hav en god dag.
Jeg kunne sagtens have klaret ham.
Du har ret, John. Han slog dig kun i gulvet 15 gange.
Jeg skulle bare lige lure hans stil af.
-Det var i hvert fald værd at gøre. -Helt sikkert.
I skal flyve til en jagtlejr ved Lake Albert.
I kan sejle ned ad Rukifloden derfra.
Lejren ejes af en mand ved navn Zibelinsky.
-Han leder safarien, hvis I har tid. -Det har vi.
Mr. Wilson, mr. Landers er i telefonen fra London.
Sig, jeg lige er kørt.
-Måske er det vigtigt, John. -Sig, jeg er på rekognoscering.
Farvel, din elendige skiderik.
Farvel, du Østafrikas perle.
Farvel, I flodfluer.
Farvel, I fladbarmede, skævtandede kvinder.
Farvel for altid.
Hallo, er der nogen hjemme?
Hallo. Er det mig, I leder efter?
Navnet er Hodkins. Jeres nye pilot.
-Mr. Wilson, Pete Verrill. -Bare kald mig Hod.
Nå, vi skal helst af sted i god tid til Congo.
Hod, jeg hører, du er ny her.
Jeg skal nok finde vej. Ellers lander vi i et af træerne og sover der.
Så er det bare svært at få den op næste morgen.
Som en berømt pilot engang sagde: "Det er det hele værd. Også styrtet."
Det er også Petes filosofi, ikke?
Jeg henter bagagen.
Er det så ... Er det virkelig din første tur til Congo, Hod?
Ja, det er.
På gensyn!
Det er ligesom flyselskaberne, ikke?
-Ja. -Nu skal jeg hjælpe dig.
-Det er der. -Nemlig.
Jeg har styr på det.
Kan du se bakken der?
Bakken. Lige der! Bakken!
Kors! Hvor er pinden?
Fandens!
Kors. Sikke noget, sikke noget.
Tak skal du have, gamle dreng.
Pete.
Jeg tager lige en lur.
Væk mig kun, hvis du er sikker på, vi styrter.
Det vil jeg ikke gå glip af.
Nej.
Alle de narrestreger generede dig ikke, vel?
Slet ikke.
Det var din vens idé. Han syntes, det var en god spøg.
En spøg? Hvad, hvis motorerne var standset?
Jeg var lidt bekymret, men den gamle dreng var så opsat på det.
Den gamle dreng er møgirriterende.
En kammertjener med vinger. Det er en pilot herude.
De rangerer med forfatterne.
Er det det, du laver? Jeg undrede mig over, hvad din rolle var.
Jeg kan nogle sjove historier.
En særlig god en var dengang, eskadrillehunden bed mig i Khartoum.
-Hed den Horace? -Horace? Nej, hvorfor?
Glem det.
-De må være mr. Wilson. -Nemlig. Mr. Zibelinsky.
Det er Pete Verrill og Hodkins, vores pilot.
-Herligt sted, De har her. -Tak.
Der er de jo, for søren. Jægerne fra Hollywood.
-Hvordan er De kommet herop? -Med en pilot, der kendte vejen.
Denne vej, mr. Wilson.
Jeg har fundet en damper til Dem, mr. Wilson.
Har De? Hvornår må jeg se den?
I overmorgen.
Jeg får den sat i tørdok, så vi kan tjekke bunden.
Belgierne vil have en kæmpe kaution på den, men det taler vi dem fra.
Hvor er Harrison?
På det andet optagelsessted, ved Ponthierville.
Mr. Landers prøver stadig at få fat i Dem.
Sikkert.
Vi skal på jagt i morgen. Vil du med, Ralph?
Der kommer en tolder fra Tatsumu for at registrere alt mit udstyr.
Sig mig ... er han altid sådan, lige før en produktion begynder?
Hvordan, Ralph?
Som om det rager ham en høstblomst.
Han skal nok komme efter det ... Når han har skudt en elefant.
Godaften, d'herrer.
John, det er min kone, Dorshka.
-Det er en fornøjelse, søde. -Dav.
Kender De Ralph Lockhart?
-Ja, vi mødtes i eftermiddags. -Og det er Peter Verrill.
-Dav. -Dav. Velkommen.
-Er De også storvildtsentusiast? -Sådan da.
Det er en fornøjelse at have jer alle som gæster her.
Jeg håber, værelserne er bekvemme nok.
Det her er simpelthen paradis.
Det rene paradis.
Jeg overvejer alvorligt at slå mig ned her.
Kom så. Hal til!
-Hvad siger du til hende? -Hun er smuk. Perfekt.
Ikke helt.
Hun er meget gammel. Og i følge skipperen ikke særlig sødygtig.
-Det bliver hun. -Ja.
Bortset fra til vandfaldssekvensen.
Skipperen siger, det er for farligt.
Hun går itu, hvis De tager hende ud på vandfaldene.
Jeg ringede til mr. Landers og fortalte ham om det.
Han foreslog ... Eller rettere han insisterede på ...
... at De tog sekvensen ud.
-Gjorde han det? -Rigtigt.
Forkert.
Nej, hun ser fin ud i mine øjne.
Men det kan vi kun finde ud af på én måde, ikke, Ralph?
Hold op!
Jeg beder Dem! Stop!
Fandens.
Er du overbevist, Ralph? Eller skal vi fortsætte?
Åh, nej!
Jeg er overbevist.
Det er jeg også.
-Har vi hørt fra vores jagtleder? -Han burde være her snart.
Godt.
-Der har vi vores jagtleder. -Lad os bede ham indenfor.
Forklar ham, at vi er ude efter vildt.
Bøfler, eller helst en elefant.
Han er pragtfuld. Hvad hedder han?
Kivu.
Han hedder Kivu, fordi han engang rejste dertil.
Kivu er fantastisk. Han fandt elefantspor, der var så store.
En hel hjord. Kun mørket forhindrede os i at fortsætte. Bed ham sætte sig.
Han foretrækker at stå op.
Åh, godaften, mine herrer.
Har Hollywoodjægerne været heldige i dag?
Bed Kivu få en god nats søvn.
Vi tager af sted kl. 05 i morgen. Så får vi vores elefant.
Jeg har talt med mr. Landers i London. Han er helt hysterisk.
Han vil tale med Dem i morgen.
Jeg sagde, vi kunne køre Dem ned til grænsen og ringe derfra.
-Nå, så det gjorde du? -Men De er vel på safari.
Du er velkommen til at tage med os, Ralph.
Ingen Hollywoodsafarier til mig.
Det ord lister ind i samtalen ganske ofte, ikke sandt?
-Hvilket ord, sir? -Hollywood.
Jeg ved godt, det kun er et sted, men De siger det på en bestemt måde.
Som en fornærmelse.
-Sådan var det ikke ment. -Modsig mig nu ikke.
Jeg har hørt det hele før. I hæren, i New York,-
-i teatret. Jeg har sgu hørt det alle vegne.
Folk siger Hollywood, når de vil fornærme dig.
Men Hollywood er bare et sted, hvor de tjener penge.
En industriby som Detroit eller Birmingham eller Schaffhausen.
Og fordi byens billige element er blevet så opreklameret,-
-er det en fornærmelse at minde en mand om, at han er derfra.
De snakker ikke om folk, der arbejder der, som prøver at lave noget godt.
De snakker om luderne, når de nævner Hollywood.
Du ved vel, hvad det ord betyder, ikke, Ralph?
-Jo da. -Jo da.
Ludere sælger den ene ting, der ikke burde være til salg.
Og det er kærlighed.
Der er selvfølgelig andre slags ludere end dem, du frekventerer.
Der er ludere, som sælger ord og ideer og melodier.
Jeg ved, hvad jeg snakker om, for jeg har selv lavet en del fiduser.
Flere, end jeg har lyst til at indrømme.
Og det jeg solgte, da jeg trak, får jeg aldrig igen.
Der er luderne, der gør Hollywood til en stor skydeskive, Ralph.
Det er klart.
Jeg anede sgu ikke, du var så lokalpatriotisk, John.
-Det er jeg. Når jeg er i Afrika. -Ja.
Afrika bragte det op i mig.
Afrika og lugten af min første vilde elefant.
Det er synd, Kivu ikke hører dig sige det.
Kivu ved det godt, uden at man fortæller ham det.
Hvorfor beder du ikke Kivu tage med til Hollywood?
Det er ingen dårlig idé. Han kunne være vældig nyttig der.
Ja.
Hvor skal vi hen her til morgen, John?
Et sted, Kivu kender. Han siger, der er mange elefanter på denne årstid.
Hvordan kommunikerer I to egentlig?
Vi klarer os. Jeg har spurgt ham, om han vil tilbage til USA med mig.
Zib her tolkede for mig.
-Hvad sagde han? -Han var ikke sikker.
Han sagde, han måtte tænke sig om. At det var en meget stor beslutning.
Han siger, vi er tæt på.
De er derinde, men det er bedst, hvis kun to skytter går med.
-Pete, er du klar? -Nej, det rækker med dig og Zib.
-Vil du ikke med? -Nej, jeg venter her.
Jeg har aldrig givet dig mange råd, knægt.
Jeg har aldrig tvunget dig til noget. Men nu beder jeg dig, som din ven.
Gå bare ind, John. Jeg venter her.
Du vil fortryde det resten af dit liv.
-Jeg vil ikke skyde en elefant. -Du vil ikke med, fordi du er bange.
Så må jeg jo leve med det.
John. Lad være med at skyde.
John, du må ikke skyde!
Det er for farligt. Skyd ikke. Gå langsomt tilbage.
Det er ham her, jeg vil have.
Det er farligt. Der er for mange køer. Kom langsomt tilbage.
Kom nu tilbage. Kom så.
Jeg har aldrig set en før, andet end i cirkus eller zoologisk have.
De er så majestætiske. Uudryddelige. De er en del af jorden.
De får os til at føle os som små vanskabninger fra en anden planet.
Uden værdighed.
De får én til at tro på Gud.
På skaberværket.
Fantastisk.
De er en del af en verden, der ikke længere findes, Hod.
Følelsen af uovervindelig tid.
Du har ordet i din magt, Pete. Det er ikke sært, du er forfatter.
Hvad skete der, John? Kunne du ikke komme tæt nok på?
Vi kom tæt på, men jeg lod ham ikke skyde.
For mange køer. De ville have angrebet.
Den havde de største stødtænder i Afrika.
Det ville have været risikoen værd.
-Går det? -Ja, det går.
John. Lad os se det i øjnene. Det her land er for hårdt for os.
Vi er bare to fyre fra Vine Street, ikke heltene i en af dine film.
Kom så.
Op med dig.
Vi to kommer til at ende sammen. Når vi bliver gamle, altså.
Så kan vi bo i en hytte i bjergene og vaske guld. Have et par muldyr.
Sidde ved bålet om aftenen. Fortælle løgnehistorier.
-Ja. -Om alle de ting, vi har udrettet.
Krige, vi har udkæmpet. Bøger, du har skrevet. Film, jeg har lavet.
Det er jeg ikke i tvivl om, John.
Du skal bruge to, måske tre kameraer på brandsekvensen, John.
Hvis du vil underskrive planerne, kan jeg gå i gang.
Det var farligt for os alle.
En flok køer kan gå helt bersærk, når de har kalve med sig.
Hjorder er gået bersærk på den måde i Kenya og Tanganyika.
Så har de været nødt til at skyde dem alle ned.
Godt. Glem det. Vi prøver igen i morgen.
I morgen tidlig. Vi rejser i morgen eftermiddag. Jeg kommer på safari.
Du er nødt til at begynde på filmen, John.
Tag af sted, hvis du vil. Jeg bliver.
-Holdet ankommer i overmorgen. -Jeg bliver.
-Kors! Kom nu til fornuft! -Jeg er fornuftig.
Jeg er ligeglad, om holdet kommer i morgen eller kom for tre dage siden.
Jeg bliver, til jeg får min elefant.
Du kan ikke gå på jagt alene.
-Kivu kan tage med. -Hvad med ham fra fiskeriet?
Ham, der var jagtbetjent i Zambezi. Ogilvy?
Ja, han er den rette. Man siger, han har skudt over 500 elefanter.
-Lad os få ham herop. -John, hvor længe vil du blive?
Det kommer an på elefanterne. Og guiderne.
Hvis Ogilvy er en gammel dame ligesom jer, kan det tage måneder.
Men hvis han er halvt så meget mand som Kivu, kan det gå hurtigt.
Hvad er der, knægt? Spyt så ud.
Du koger som en dame, der lige er blevet smidt ud af sengen.
Du er enten sindssyg ...
... eller også den mest selvoptagede, uansvarlige skiderik, jeg har mødt.
Du er ved at snyde hele filmen ud af næsen, John.
For hvad?
For at begå en forbrydelse.
For at dræbe en af de mest ædle skabninger,-
-der vandrer omkring på den her elendige jord.
For at begå denne forbrydelse vil du blæse på alle os andre-
-og lade hele projektet kuldsejle.
Du tager fejl, knægt.
Det er ingen forbrydelse at dræbe en elefant. Det er større end som så.
Det er en synd at dræbe en elefant.
Forstår du? Det er en synd.
Det er den eneste synd, du kan købe en tilladelse til og så begå.
Derfor vil jeg gøre det, før jeg gør noget andet.
Forstår du mig? Selvfølgelig ikke.
Jeg kan ikke engang forstå mig selv.
Hvis du ikke har brug for mig, flyver jeg til London i morgen.
Gør du det.
Jeg blander mig ikke i, hvad mine venner gør.
-Goddag. -Velkommen. Min kone.
-Goddag. -Godmorgen.
-Det glæder mig at træffe Dem. -Goddag.
-Halløj. -Velkommen.
Miss Gibson. Herhenne.
Pete!
Pete! Hvor er John? Hvorfor er han her ikke?
Jeg tager til London med næste fly, Paul.
Hvad er der sket? Hvor er manuskriptet?
-Jeg sendte det til dig. -Jeg fik halvdelen.
-Er der kun én kopi? -Nej. John har originalen.
Han har sikkert forlagt det.
-Dav, Pete. Hvor er uhyret? -Ude at finde optagelsessteder.
Jeg håber, I har forbedret manuskriptet.
Kay mener, om hendes rolle bliver større.
Slet ikke. Du må gerne snakke hele tiden.
Bare jeg får lov at spille et rigtigt menneske.
Smukt, Kay. Kom med mig. Denne vej.
Mr. Duncan! Må vi få ét af Dem og Deres brud?
Skal det være lidenskabeligt eller husligt?
Må vi få et kys?
Mange tak.
Tænk på, hvad der vil ske med holdets gejst, hvis du tager tilbage.
De vil tro, noget er helt galt. Jeg kan ikke begynde en film sådan.
Paul, forstår du det ikke? Der er noget galt! Manden er ramt af feber.
Det ligner enhver lidenskab. Den er uansvarlig og destruktiv!
Det forstår jeg, men vi skal lave en film. Du er nødt til at blive.
Hjælp mig. Hvis han ikke er her om tre dage, er vi alle ruinerede.
Sig undskyld.
Gør det nu. Sig undskyld til ham.
Nej, jeg vil ikke sige undskyld, jeg vil gøre noget andet.
Jeg vil få fat i manuskriptet. Du hyrede mig til at skrive det.
Og det er det bedste, jeg har skrevet.
Den skiderik skal fandeme ikke få lov til at ødelægge det!
-Halløj, gutter. -Hvor er John?
-Han er taget af sted. -Hvortil?
Han besøger Kivus landsby i Semuliki. Det er sandt.
Ogilvy og Kivu fortalte ham, at de bedste elefanter er derude.
-Så tog de af sted. -Fandens.
-Hvor langt er det herfra? -Omkring 10 km.
Det meste gennem sump.
-Planerne er ændret. -Hvordan?
Chefen vil starte optagelserne der.
Han bestemte sig i går, da vi omsider fik lastvognene gennem tolden.
Han synes, Kivus landsby er langt mere autentisk.
Holdet kan blive i jagtlejren.
Hav en behagelig dag.
Det må være landsbyen dernede.
Det er løgn.
Sig, det er løgn.
Hvad med landsbyen, vi byggede i Masindi? Den kostede en formue.
John vil bruge den til branden.
Han rykker dertil efter Congo.
Niks! Jeg lader ham ikke sende folk ud til sådan et sted.
Jeg vil hellere standse filmen!
Du har investeret over 100.000 pund.
Jeg betaler dem tilbage.
Fortæl holdet, det bliver primitivt.
-Men at det bliver en fornem film. -Det kan vi ikke.
-Hvorfor ikke? -Fordi!
Enten standser vi, eller også gør vi, som Wilson vil.
Vi kan være retskafne eller uærlige. Der er ingen mellemvej.
Jeg er uenig. Jeg har altid syntes, man bare skal sige sandheden.
Hvis jeg altid havde sagt sandheden, ville jeg være et stykke sæbe nu.
-Ser det bekendt ud, Pete? -Ja, Paul, vi nærmer os.
Det er frygtelig primitivt. Hvor er hotellet?
-Her er det. Vores hjem herude. -Jeg synes, det ser dejligt ud.
Kors i røven.
Kom indenfor, folkens.
Jeg har glædet mig til at se jer.
Lad mig præsentere vore værter, madame Dorshka og mr. Zibelinsky.
Det her er jo ... prægtigt.
Vidunderligt.
Det er grev Ogilvy, min nye hvide jæger.
Dav, John.
Det er herligt at være her.
-Det glæder mig at træffe Dem. -Dav, John.
-Det er dejligt at se jer alle.
-Hvordan går det? -Halløj.
Tag et glas champagne og lad os gå i gang.
Skål, John.
Jeg håber, I nød vores russiske borsjtj?
-Den var udsøgt. Første klasses. -Pragtfuld.
Og nu har vi køkkenets pièce de résistance.
Det er en nyskudt rørbuk fra Semuliki-sletten.
En hun, bare for at bevise, at Gud ikke lader manden slippe.
Jeg fortalte Anatole, at han ikke måtte lade Paulette gøre det igen.
John, kan vi ikke stoppe komediespillet?
Komediespillet, kære ven? Jeg er ikke med.
Vi skal i gang i morgen.
Red skal ud på optagelsesstedet. Du skal tjekke kostumerne.
Jeg vil gøre alt, hvad du foreslår.
Inden for rimelighedens grænse.
Så drop den kunstige engelske accent. Og for Guds skyld-
-fralæg dig rollen som den store hvide jæger ...
... og bliv filminstruktør igen.
Hør her, din balkanske tæppehandler.
Min rolle som "den store jæger" angår kun mig.
Den har intet med dig at gøre. Det er et helligt emne.
Ligesom min mors sexliv.
Det er noget, du skal afholde dig fra at tale om eller blot tænke på.
Det er alt for svært et emne at fatte for din lille hjerne.
Det er en lidenskab, der er hinsides dig.
Så skulle jeg forklare dig lyden af vinden og skovens duft.
Så skulle jeg skabe dig helt forfra-
-og udviske alle de år, du tilbragte på et snavset fortov i for små sko.
Jeg er ikke interesseret i din jagt.
Den betyder kun noget for mig, når den går på tværs af filmen.
Hvordan går den på tværs af filmen? Hvornår?
Jeg har ikke engang fået sidste halvdel af manuskriptet!
Jamen dog. Det vil jeg straks rette op på.
Kivu!
Er du færdig med dine omskrivninger?
Han har pudset det af, Pete, givet det lidt nosser.
Det skal skrives rent. Der skal laves kopier.
Aben!
Så tag dog den forbandede abe!
Frontalt skud i hjernen! Ram for guds skyld ikke forbi!
Åh gud, det her er det hele værd.
-Er det ikke vidunderligt? -Sikken forestilling.
-De er vilde med ham, hva'? -Mon ikke.
Hvis du har tid i eftermiddag, kunne vi ...
John, scene 244.
Pete, det overrasker mig, at du er her. Jeg troede, du var i Paris,-
-opslugt af litteraturen og alle de ting, du ikke ved noget om.
Jaså? Og jeg troede, du ville have skudt din store elefant nu.
Hold dig til, knægt. Hold dig til.
Hvornår begynder vi?
Fandens.
-Ingen optagelser i dag, folkens. -Hvor skal du hen, John? John!
Jeg tager på jagt. Vi kan ikke filme, når det regner.
-Hvor længe varer regnen? -Det kan vare i dagevis.
Regntiden er lige begyndt.
Hvorfor har ingen fortalt os om regntiden?
Det har jeg! Jeg fortalte mr. Wilson det.
Han sagde bare, at så kunne han jage, når han ikke kunne filme.
Jeg kommer til at sidde i gæld resten af livet.
-Kom her! -Jeg føler, at denne ...
... denne ændring er rigtig, men John synes, den er for indviklet.
Hvorfor indviklet?
Godt spørgsmål, Kay. Hvis jeg kunne komme til det, ville jeg spørge John.
Intet held? Ingen elefanter?
Der var masser. Vi så bare ikke den store hanelefant, jeg vil have.
Vi skal nok få en. Det kommer til at regne i en uge.
Tror du?
Fandens.
Solen skinner i dag. Endelig kan vi begynde filmen.
Jeg sender holdet til Kivus landsby.
John, vi har siddet her i fem dage.
Vi er en uge bagud. Vi har ikke én scene i kassen.
Godt.
-Godt! Lad os få lavet den film! -Det vil jeg se, før jeg tror det.
Chef! Chef! Chef!
Han ser aldrig på manuskriptet, vel?
Nej. Han er bange for at miste sin kunstneriske spontanitet.
Hvad mukker I over? Hvad er der i vejen, Paul?
Jeg er klar til at trylle. Til at gøre dig rig.
-Hvad fanden er der galt? -Ikke noget.
Vent. John. Kivu har sendt ham. Han er på sporet af en stor hjord.
-Er det rigtigt? -Tre mil herfra.
Hvad venter vi på?
John, himlen er skyfri.
I har masser af grej, der skal pakkes ud. Jeg kommer snart tilbage.
Hvordan ved jeg, du kommer tilbage?
Send din dreng Pete med.
Tag med. Sørg for, han ikke glemmer filmen.
-Han har ikke brug for mig. -Sandt nok. Og det kan være farligt.
Er du på sporet af en stor én?
Hvad siger han?
Vi efterlader drengen her.
John.
Lad os vende om. De venter på os.
Så lad dem vente.
Grimt sted. Man kommer helt tæt på elefanten, før man får øje på ham.
-Hvad siger han? -De er på den anden side af træerne.
Det er en stor han. Men der er køer og unger med.
-Hvad gør vi? -Det dur ikke.
-Hvad siger Kivu? -Jeg er ligeglad.
Jeg har nedlagt over 500. Og jeg siger nej.
Hvor mange chancer får en mand?
Det er aldrig en grund til at gøre noget forkert.
Vil De spørge Kivu, hvad han synes?
-Han er villig til at prøve. -Selvfølgelig. Han er modig.
Kors, John! Opgiv det dog.
-Det er hans ord mod mit, Wilson. -Vil I med?
Kom så, Kivu.
Nej!
Hvad siger de, Ogilvy? Hvad siger trommerne?
De fortæller alle, hvad der er sket. De dårlige nyheder.
-Det starter altid med de samme ord. -Hvilke?
Hvid jæger. Sort hjerte.
Du havde ret, Pete. Slutningen er helt forkert.
John, vi er klar.
Må vi bede om ro? Klar, miss Gibson?
Klar, mr. Wilson?
Så kører vi!
Hastighed.
-Klaptræ. -Scene et, første optagelse.
Værsgo.
Undertekst: SDI Media Group