Los Angeles - år 2029
Tre miljarder människor dog den 29 augusti 1997.
De som överlevde atomkriget kallade det för Domedagen.
En ny mardröm väntade dem: kriget mot maskinerna.
Skynet-datorn sände två terminators bakåt i tiden.
De skulle förinta människornas ledare:
John Connor, min son.
Den första terminatorn skulle döda mig år 1984, innan John föddes.
Det misslyckades.
Den andra skulle döda John medan han ännu var barn.
Människorna lyckades än en gång sända John en beskyddare.
Frågan var bara vem som först skulle nå fram till honom.
TERMINATOR 2 DOMEDAGEN
Passar
Jag ska ha dina kläder, stövlar och motorcykel.
Du glömde att säga "snälla".
Få bort honom!
Dra ut den!
Ta den!
Du får inte ta hans hoj. Hoppa av eller jag plockar dig.
Fan ta dig!
Bil 31-D. Jag är vid 6th Street Bridge.
-Elektriska störningar. -Uppfattat, 31-D.
Information önskas: Connor, John
Snatteri, vandalism, slagsmål
Förmyndare: Voight, T&J Almond Ave. 19828 S
John, gå in och städa svinstian.
John!
Dina fosterföräldrar är knäppa.
Jag har tröttnat på snorungen. Han svarar inte ens.
Kom och hjälp mig!
-Vad är det? -Han har inte städat på en månad.
Då är det bråttom. Ska ske.
Kom in, John. Och gör som din mamma säger.
Hon är inte min morsa, Todd.
Sjukhus
Nästa patient är intressant. Jag har studerat henne länge.
En 29-årig kvinna...
...schizofren, de vanliga symtomen:
Depressiv, våldsam, förföljelsemani.
Hennes föreställningsvärld är unik.
Hon tror att en människoliknande maskin, en "terminator" -
-sändes tillbaka från framtiden för att döda henne.
Och hennes barns far var en soldat som skyddade henne.
Han kom också från framtiden. År 2029, om jag minns rätt.
Här är hon.
God morgon, Sarah.
God morgon, Dr Silberman. Hur går det med knät?
Utmärkt.
Hon högg mig i knät med min penna för några veckor sen.
Många flyktförsök.
Vi fortsätter.
Se till att hon tar sin medicin.
-Är du John Connors förmyndare? -Ja. Vad har han gjort?
-Får jag tala med honom? -Han är ute nånstans.
-Har ni ett kort av John? -Ja. Ett ögonblick.
-Vad gäller det? -Jag har några frågor.
Fin grabb. Får jag behålla det?
-En man frågade efter honom i morse. -En stor kille på motorcykel.
Har det något med saken att göra?
Nej. Honom kan ni glömma. Tack för hjälpen.
In med det stulna kortet.
PIN-kod...
Skynda dig.
Kom loss, kom loss...
-PIN-kod 9003. -Vem har lärt dig det?
Min riktiga mamma. Jag tar ut 300.
Kom loss, kom loss...
-Det funkar! -Snabba pengar.
Enkelt.
-Är det hon? -Ja.
-Är hon snäll? -Nej, psykotisk.
Hon är på mentalsjukhus.
Hon försökte spränga en datorfabrik.
Hon är omöjlig. Nu ska vi spendera pengarna.
Det är som ett blixtljus som skär i ögonen.
Jag kan fortfarande se det.
-Jag drömmer alltid om det. -Fortsätt.
Barnen ser ut som bränt papper.
Svarta, Orörliga.
Sedan träffas de av värmevågen.
De skingras som löv.
Det är mycket vanligt att drömma om världens undergång.
Det är ingen dröm, Jag vet precis när det händer.
Det känns säkert verkligt.
Den 29 augusti 1997 kommer det att kännas verkligt för dig också.
Då överlever bara de som använder solskyddsfaktor 2 000 000.
Ni känner er trygga, men är redan döda.
Han och du, Ni är döda, Allt detta är borta.
Det är ni som lever i en dröm, Jag vet att det händer.
Jag mår bättre nu. Tänker klarare.
Ja, du har gjort framsteg.
-Det hjälper att ha ett mål. -Och vad är det?
Du sa att om jag gjorde framsteg inom sex månader-
-skulle jag slippa cellen-
-och få ta emot besök.
Det var sex månader sen. Jag vill träffa min son.
Ja...
Vi ska prata lite om de här terminator-maskinerna.
-Tror du inte längre att de finns? -De finns inte. Det vet jag.
Men du har ju berättat att du hade sönder en av dem.
Om jag verkligen gjort det så hade man så klart hittat bevis.
Så du tror inte längre att företaget mörklade händelsen?
Nej, varför skulle de göra det?
Mr Dyson!
Mr Dyson, de ska testa...
De ska testa det igen så du ska logga ut det.
Jag hämtar det.
Jag är ny här...
Var kommer det ifrån?
Det frågade jag också. Vet du vad de sa?
"Fråga inte!"
God morgon, Mr Dyson.
In med nyckeln. Till vänster på tre. Två, ett, nu.
-Hur mår familjen? -Tack, bra.
Vad säger doktorn?
-Visst har jag gjort framsteg? -Jag ska säga vad problemet är.
Jag vet att du är listig. Du säger vad jag vill höra.
Du hittar på.
Om jag flyttar dig försöker du rymma igen.
Låt mig träffa min son.
Snälla.
Han är i fara. Han är naken utan mig.
-Får jag ringa honom? -Nej. Inte på ett tag.
Jag rekommenderar ytterligare ett halvår i cellen.
Jag dödar dig!
Pentothal-natrium!
-Ni vet inte vad ni gör. -Tvångströja!
Ni vet inte vad ni gör.
Välanpassad...
Identifikation
Han var här för en kvart sen. Han skulle till Gallerian.
Jag fixar mynt.
-Känner ni John Connor? -Nej.
-Känner du honom? -Nej.
-John! -Inte nu.
Snuten frågar efter dig.
Stick.
Jag såg honom...
Här får du inte vara!
Ner!
Starta!
Time out. Stoppa hojen.
Är du en terminator?
Ja. Cyberdyne modell 101.
Otroligt.
Du finns!
Är du maskin inuti och levande utanpå?
Jag är gjord av metall och överdragen med levande hud.
Otroligt... Ta det lugnt, John.
Du vill inte döda mig. Det fattar jag.
-Men vad gäller det? -Jag ska skydda dig.
-Vem har sänt dig? -Du.
Om 35 år programmerar du mig att skydda dig nu.
Tufft.
Är den andra killen också terminator?
Han är en avancerad prototyp av T-1000.
-Mer avancerad än du är? -Ja. Mimetisk polylegering.
-Vad är det? -Flytande metall.
-Vart ska vi? -Bort från stan och polisen.
-Jag måste hem först. -Nej. Det räknar T-1000 med.
-Tror du? -Det hade jag gjort.
Todd och Janelle är knäppa.
Men jag måste varna dem. Har du ett mynt?
-Janelle, det är jag. -John?
-Allt väl? -Ja.
-Mår du bra? -Ja.
Det är sent. Jag var orolig.
Skynda dig hem nu. Jag lagar köttgryta.
Något är fel. Hon är för snäll.
-Var är du? -Nu skäller han igen...
-Håll käft! -Hunden skäller.
Säg åt grabben att hunden ska bort.
-Det är sent, John. -Är han redan där?
-Mår du bra? -Ja.
-Vad heter hunden? -Max.
Vad är det med Wolfy? Jag hör att han skäller.
Wolfy har det bra. Var är du?
Dina fosterföräldrar är döda.
Så den kan imitera allt den rör?
Ja, allt den kan röra vid.
Kan den maskera sig som ett cigarettpaket?
-Nej, bara lika stora saker. -Kan den bli en bomb?
Den kan inte bli till invecklade maskiner.
-Den kan anta fasta former. -Som vadå?
Knivar och stickvapen.
De här korten togs 1984 på West Highlands polisstation.
Han dödade 17 poliser.
Män med familjer. Barn.
De här togs i Reseda idag.
Miss Connor, du vet vem han är.
Jag har sagt att din son saknas.
Att fosterföräldrarna mördats.
Vi vet att han är inblandad. Betyder det inget för dig?
Hopplöst. Vi går.
Jag beklagar.
Hon har ingen kontakt med verkligheten.
Jag ringer om hon säger något.
Douglas, ta hand om henne.
Kom, sötnos.
Ett tag var vi i Nicaragua.
Hon var ihop med en marinsoldat. De smugglade vapen.
Sen var hon med andra.
Killar som kunde lära upp mig till en stor krigare.
Sen tog snuten henne.
"Tyvärr, grabben, din morsa är psykotisk."
Allt som hon hade sagt var plötsligt skitsnack.
Det hatade jag henne för.
Men allt var ju sant.
Hon visste.
Men ingen trodde henne.
Inte ens jag.
-Vi måste befria henne. -Nej.
T-1000 kopierar Sarah Connor och väntar på att du kommer.
-Och vad händer med henne? -Hon dör.
-Vi måste snabba oss! -Det är inte mitt uppdrag.
Det är mitt uppdrag!
-Vad är det med dig? Hjälp! -Det är inte vårt uppdrag.
Få bort psykopaten!
Släpp mig!
-Varför gjorde du det? -Du sa åt mig.
Va?
-Måste du lyda mig? -Det ingår i mitt uppdrag.
Bevisa det.
Stå på ett ben.
Min privata terminator...
-Är du okej, grabben? -Stick, idiot.
-Vi går... -Fan ta dig, din skit!
Skit?
Ner med benet. Kallar du mig för en skit?
Ta honom.
Vem är skit nu?
Nej!
Bort med pistolen!
Försvinn!
-Du tänkte döda honom. -Jag är terminator.
Lyssna.
Du är inte terminator längre.
Fattar du? Du får inte döda folk.
-Varför? -Du får inte.
-Varför? -Därför att jag säger det.
Jag ska hämta mamma. Jag befaller dig att hjälpa mig.
-Har ni en Sarah Connor här? -Du är sen.
De har varit här en timma. Vänta, så öppnar jag.
Nu kommer dina kompisar.
Ingenting...
-Vill du ha kaffe, Gwen? -Nej. Bjuder du på öl?
Jag fick kåk! Min lyckliga dag.
-Du bröt min arm! -Du har 215 ben i kroppen.
Det var bara ett av dem. Rör dig inte.
Giftigt
Vad gör du?
Varför stannar vi?
-Lova att inte döda någon. -Ja.
Svär du?
Lyft handen och säg: Jag svär att inte döda någon.
Kör.
Besökstider är 10-16, måndag till fredag.
-Vad gör du? -Du sköt mig!
Han lever.
Jävlar!
-Nu håller vi oss lugna. -Öppna, annars dör han.
-Släpp honom, Connor. -Öppna.
-Lugna dig, Sarah. -Du är ingen mördare, Sarah.
Du är redan död, Silberman. Så försök inte.
Öppna dörren.
Undan, annars får han sprutan.
-Stilla. Släpp dem. -Gör det.
In på kontoret. Ner på magen. Du låser upp.
Ner på magen. Ansiktet mot väggen.
Stoppa henne!
Fort!
Hon knäckte nyckeln.
Fort!
Mamma, vänta!
-Hjälp henne. -Vänta här.
Han dödar oss!
Mamma, är du okej?
-Följ med om du vill leva. -Han hjälper oss.
Gå!
Vad händer?
Ner.
Mamma!
Ut ur bilen!
Nu!
Kör!
Tom.
Fort.
Ladda.
De sista.
Håll i er.
Laddad.
Ratten.
-Ingen följer efter. -Är du oskadd?
-Kan du se? -Allt.
Cool.
Kom.
Jag är okej.
Det var dumt av dig att komma.
Du kunde blivit dödad.
Du får inte riskera livet. Du är viktig.
Förstår du?
Jag ville rädda dig. Förlåt.
Jag behövde inte hjälp.
-Vad är det med dina ögon? -Inget.
Så vad är din historia?
-Är du okej? -Ja.
Fin motorcykel.
Spänn av.
-Vet du vad du gör? -Jag kan anatomi.
-För att det gör dig effektivare. -Korrekt.
Gör det ont när du blir skjuten?
Jag registrerar träffen. Det kan tolkas som smärta.
-Läks såren? -Ja.
Bra. Annars tror inte folk att du är en människa.
Hur länge kan du...leva?
-Batteriet räcker till 120 år. -Kan du lära nya saker?
Så att du blir mer mänsklig.
Jag har ett erfarenhetsprogram.
Ju mer jag umgås med människor desto mer lär jag.
Börjar du lära dig saker?
Vi måste så långt bort från stan som möjligt.
Kör söderut.
Kör inte så fort, vi blir stoppade.
-Uppfattat. -Nej, nej.
Lyssna på hur folk pratar. Ingen säger "uppfattat".
Säg: No problemo.
Om nån spelar tuff säger du: Ät mig.
Vill du slippa nån, säger du: Hasta la vista, baby.
-Hasta la vista, baby. -Eller: Senare, kompis.
Om nån spänner sig säger du: Spänn av.
Spänn av.
-Nu börjar du fatta. -No problemo.
Vill du ha mina pommes frites?
-Behöver du hjälp? -Nej.
-Jag sköt dig. -Nej.
Vi fixar inte oss.
Vi människor.
Det ligger i er natur att vara destruktiva.
Tyvärr.
Jag behöver veta vem som gör Skynet.
Miles Bennet Dyson.
-Vem är han? -Ingenjör hos Cyberdyne.
-Varför han? -Han gör en ny mikroprocessor.
Och?
Cyberdyne blir världens största leverantör av militära datasystem.
Cyberdyne-datorer ersätter piloter i stridsflygplan.
Därefter utvecklas Skynet med statliga bidrag.
Systemet är klart 4 augusti 1997.
Skynet ersätter människor och lär sig allt mer.
Skynet blir medvetet om sig självt kl. 2.14 den 29 augusti.
I panik försöker man avbryta systemet.
-Men Skynet gör motstånd. -Ja. Skickar missiler mot ryssarna.
Varför? Är vi inte vänner nu?
Skynet vet att ryska motangreppet eliminerar dess fiender här.
Vad vet du om Dyson?
-Jag har detaljerade filer. -Jag vill veta allt.
Hur han ser ut, var han bor, allt.
Vänta i bilen.
Enrique, är du här?
Du är nervös, Connor.
Och du?
Alltid som en orm.
Välkommen, Connor.
Jag kunde ju inte veta...
Yolanda! Främmande! Hämta tequila!
Hej, Big John.
-Vem är bjässen? -Han är med mig.
Det är farbror Bob. Farbror Bob - Enrique.
Hej, John, Du har blivit stor.
En sup?
Farbror Bob?
Du är berömd, Sarah. Du var på TV med John och bjässen.
Snuten letar efter er.
Jag ska ha mina saker. Och kläder, mat, en bil.
-Ska du ha mina plomber också? -Nu, Enrique.
Ni hämtar vapnen.
Man får erkänna att morsan är alltid redo.
Utmärkt.
Det är den bästa jag har. Startmotorn ska bytas.
Vi korsar gränsen i natt.
Jag växte upp på såna här ställen. Jag trodde att alla levde så här.
Jag flög helikopter och lärde mig spränga saker.
Den klär dig.
De flesta av mammas killar var knäppa.
En var bra. Han lärde mig om motorer.
-Håll. -Men mamma förstörde det.
Hon pratade om domedagen och att jag skulle bli ledaren.
Då brukade killarna sticka.
Verktyg.
-Jag vill träffa min pappa. -Det får du göra.
Ja, när jag är 45 år.
Jag skickar honom bakåt till 1984.
Han är inte född än.
Konstigt.
Bulten.
De får bara en natt ihop. Hon älskar honom.
lbland gråter hon. Men det erkänner hon inte.
-Varför gråter ni? -Vi människor?
Vet inte. Det gör vi bara. När det gör ont.
-Är det smärtan? -Nej, nåt annat.
-Man är ledsen. Fattar du? -Nej.
-Starkt! -No problemo.
Ge mig fem.
Handen så här.
Gör som jag gör.
Fem höga.
Fem låga.
Långsam! Jag skojar. En gång till.
Allt stod klart för mig när jag betraktade John och maskinen.
Terminatorn skulle aldrig svika, aldrig överge honom.
Den skulle aldrig skada honom eller bli full och arg.
Den skulle alltid ha tid.
Den skulle alltid vara nära och skydda honom.
Av alla tänkbara pappor som jag har träffat-
-var det bara maskinen som höll måttet.
I en vansinnig värld var den det bästa valet.
Här.
Såja.
Inget öde
Du åker med honom. Hon kommer i morgon.
Mamma, vänta.
Inget öde.
Bara ödet vi själva skapar åt oss.
Det lärde pappa henne.
När jag skickar honom bakåt ska kan säga det till henne.
Okej.
Budskapet är: Framtiden är inte bestämd.
Vi skapar vårt eget öde.
-Hon tänker ändra framtiden. -Ja...
-Just precis! -Dyson.
Miles Dyson. Hon vill döda honom. Fort!
-Det här är farligt. -Kör fortare.
T-1000 har samma data.
-Den vet vad hon vill göra. -Vi ska stoppa henne.
-Dysons död kan förhindra kriget. -Glöm det!
Fattar du inte varför man inte får döda människor?
-Gå och lägg dig, Danny. -Inte än, mamma.
Danny, nu borstar du tänderna och lägger dig.
Danny...
Pappa!
Bort, bort, bort!
Miles!
Ta Danny och spring!
Ingen rör sig.
-Låt pappa vara! -Ner på golvet.
-Flytta dig. -Låt pappa vara!
Ner på magen.
-Skona pojken. -Håll käften.
-Allt är ditt fel. -Vad?
Jag låter dig inte göra det.
Vi kommer för sent.
Hjälp dem.
Se på mig, mamma. Är du sårad?
Se på mig.
Jag hade nästan...
Vi löser det.
Jag lovar.
-Tänkte du stoppa mig? -Ja.
Jag älskar dig, John.
Det har jag alltid gjort.
Jag vet.
Kulan gick rätt igenom.
Inget brutet. Tryck här. Det stoppar blödningen.
-Vilka är ni? -Visa honom.
Kom, Danny. Visa mig ditt rum.
Lyssna.
Dyson lyssnade och terminatorn berättade.
Skynet, domedagen, framtidens historia.
Det är inte varje dag man får veta att man kostar tre miljarder liv.
Han tog det ganska bra.
Jag mår illa...
Ni dömer mig för något som jag inte har gjort.
Hur skulle jag veta det?
Ja, hur skulle du veta?
Såna som du gjorde vätebomben.
Såna som du tänkte tanken.
Ni tror att ni är kreativa.
Ni vet inte hur det är att skapa ett liv.
Känslan när det växer i en... Ni kan bara döda.
Nu ska vi vara konstruktiva och se till att det inte händer.
Men jag trodde...
-Har vi inte ändrat framtiden? -Jo. Jag ska inte göra det.
-I morgon slutar jag på Cyberdyne. -Det räcker inte.
Ingen får fortsätta ditt arbete.
Då måste vi förstöra allting i labbet.
Och allt som jag har här.
Det är bäst så.
Känner ni till chipet?
-Det kommer från en som du. -Den första terminatorn.
-Jag visste det! -Det är hemligt...
-De förbannade lögnarna! -Det är mycket avancerat.
Det funkar inte, men det ger oss nya idéer.
Saker som vi aldrig drömt om...
-Mitt arbete bygger på det. -Det ska förstöras.
Kan du hjälpa oss förbi vakten?
Jag tror det. När?
Nu?
Framtiden var som en svart motorväg på natten.
Vi var på ej kartlagd mark och skrev historia.
Du heter Carl, va?
Det är vänner som hälsar på. Jag ska visa dem labbet.
Mr Dyson, alla gäster ska...
Jag insisterar.
Tänk inte ens på det.
Häråt.
Valvet öppnas med två nycklar. En vakt har den andra.
Gibbons?
Gibbons, du får inte lämna din post!
Jäklar!
Mitt kort ska öppna dörren.
Vad händer?
Larm.
Inga dörrar kan öppnas.
-Vi får ge upp. -Nej.
Vi gör det.
Sätt igång inne på labbet. Jag öppnar dörren.
Det är killen på kortet. Han och kvinnan.
Skicka hit alla ni har.
Min personliga kod kanske...
-Nej. -Jag testar min kod.
John, ta betäckning!
Vänta, du kan inte gå in nu.
Vänta tills gasen skingras.
Här.
Nu börjar vi jobba.
Larm till alla enheter.
Inbrott i Cyberdyne.
Första misstänkt är en kvinna: Sarah Connor.
Hon har rymt från mentalsjukhus, Andra misstänkt är en man-
-identifierad som polismördaren från 1984.
7256.
Snabba pengar.
Nej!
-Hur går det? -Nästan klart.
Två minuter.
-Hur utlöser vi? -Fjärrkontroll.
-Fixat! Vi får sällskap. -Polis?
-Hur många? -Allihopa.
Ni går, jag avslutar här.
-Jag tar hand om poliserna. -Du har lovat!
Lita på mig.
Du i fönstret! Släpp vapnet och upp med händerna!
Han har maskingevär!
Döda: 0
Skjut!
Vänster. Ett, två, tre, nu.
För att ta ut den...
Nu har vi Skynet i ett strupgrepp.
-Klar? -Klar.
-Dags att gå. -Ta gasmasken.
Sätt fart mot dörren. Miles, detonatorn.
Mamma!
Hon är fångad.
Ner!
Här.
Jag tappar den...
Alla ut! Nu!
Rena kriget.
Fiender
Blunda.
Stanna. Jag kommer tillbaka.
Ner på golvet!
Ner på golvet nu!
Skjut honom.
Håll den.
Kör!
Ut.
Vad som än händer, håll dig under västarna.
-En helikopter! -Det är han.
John, håll dig nere.
Mamma!
Är du oskadd?
Kom nu, mamma.
Ta geväret.
Hur gick det?
Flytande kväve
-Kom, mamma. -Vi behöver din bil.
Hoppa in.
Vad händer?
-Jag blöder. Mycket. -Stoppa blodflödet.
Det här funkar.
Han kommer närmare.
-Fortare! -Den kan inte fortare.
Han är på höger sida.
-Ratten. -Vart ska du?
Kör av vägen.
Håll i dig.
Stanna inte.
Rakt fram.
Ut!
Hasta la vista, baby.
Tiden är knapp.
Gå.
Mamma, vi måste bort.
Fort.
Kom, mamma.
Upp, mamma.
Hitåt.
Här är för varmt. Tillbaka.
-Spring. -Nej, vi ska hålla ihop.
John, du måste.
-Gå! Nu! -Nej.
Söker
Upp för trappan.
Kom, mamma, jag har dig.
Håll fast i kedjan.
Ner.
Kom, mamma.
-Kalla på John. -Nej.
Jag vet att det gör ont.
Kalla på John.
Fan ta dig!
Reservsystem
John, hjälp!
Mamma!
Hjälp.
-Undan, John. -Skjut!
Ner!
Upp med dig.
-Som du ser ut... -Jag behöver semester.
Är den död?
Förintad.
Kan den smälta?
Ja. Släng i den.
Hej då.
Chipet också.
Det är över.
Nej.
Det finns ett chip till.
Det ska också förintas.
Här. Jag kan inte förinta mig själv.
Sänk ner mig i stålet.
Nej.
-Jag beklagar, John. -Nej! Stanna hos oss!
-Jag måste göra det. -Nej!
Jag måste, John.
-Nej, du måste inte! -Beklagar.
-Nej, låt bli! -Det måste sluta så här.
Jag befaller dig att inte göra det!
Nu vet jag varför ni gråter.
Men jag kan inte göra det.
Hej då.
Den okända framtiden rullar mot oss.
För första gången känner jag en smula hopp.
Om en maskin kan lära sig värdet av ett människoliv-
-kanske vi också kan.