I tidligere episoder...
-Hvorfor gjør du dette? Jeg er uskyldig. -Du kan navngi de farligste mutantene.
-Det var hele mutantarkivet. -Hvem er disse såkalte X-Men?
Wolverine, trekk unna!
-Hva er det, Jean? -Morph.
-Cyclops! De er sterkere enn oss. -Bli liggende!
Angrepet ble stanset ved hjelp av et nytt robotpoliti kalt sentineler.
Sentineler?
Vil du finne basen til sentinelene?
-Overgi deg, mutant. -Nei!
Trenger reparasjon.
Har du savnet meg, vesla?
-Var det alle? -Har du ikke fått nok?
Jeg skal hevne deg, min venn. Det sverger jeg på.
MAGNETO KOMMER
Jøss, har du sett! En mutant som prøver å lese.
Se på tittelen. Animal Farm. Han ser bare på bildene.
Ser du noen slektninger, hårball?
Hva var det for noe?
Ikke prøv deg på noe.
-Bli her og hold øye med ham. -Hvorfor meg?
Få dem til å gi seg. Gå til vinduet og stans vennene dine.
Gjør det, ellers...
Wolverine... Så impulsiv.
Betjent! Vent!
Vi har nok ikke møttes.
-Magneto, antar jeg. -Kom. Vi må skynde oss.
-Takk for omtanken, men dessverre... -Hva er det du venter på?
Rettergangen min, faktisk. Professor Xavier og jeg...
Fikk Charles Xavier deg til å bryte deg inn hos Mutanttilsynet?
Motvillig, må jeg si.
-Og så lot han deg råtne i fengsel? -Slett ikke. Rettssaken tjener et formål.
Den vil bevise min uskyld og støtte saken vår.
Hvilke sjanser har en mutant når mennesker feller dommen?
Skyt! Ikke la dem flykte!
Er det disse du setter din lit til? Tilliten er visst ikke gjensidig.
De kjemper bare fordi de frykter oss. De har ikke forstått.
Visst forstår de. Mutantkreftene våre gjør oss overlegne.
-Derfor frykter de oss. -Og derfor må jeg i retten.
De må innse at vi ikke truer dem, men er en del av dem.
Menneskene må knuses, og jeg er mektig nok til å gjøre det.
Stilig grafikk.
Det er et opptak av kveldens angrep på fengselet.
-Hvem er det? -Han var en venn av meg.
-"Var"? -Vi møttes etter en krig.
Jeg jobbet på sykehus og brukte kreftene til helbredelse.
Magnus var min trofaste assistent. Sammen ga vi pasientene livsgleden igjen.
Vi ble venner. Men for noen tar krigen aldri slutt.
Restene av hæren som hadde okkupert landet hans,
vendte tilbake for å gjenerobre det.
Vi reddet de pasientene vi klarte.
Da avslørte vi for hverandre, og for første gang,
mutantkreftene vi hadde holdt skjult.
Men Magnus var ikke ferdig. De hadde tatt familien hans.
Han var rasende og ville knuse dem.
Jeg stanset ham, men jeg hadde aldri sett noen forandre seg slik.
Jeg ville hjelpe ham med smerten.
Magnus, volden løser ingenting. Vi må bruke kreftene til å skape fred.
Din dåre, Charles. Se på dem!
De slutter ikke engang fred seg imellom.
Hjelpe oss om han hadde rett.
Kreftene hans var magnetisme, så han tok navnet Magneto.
Han og følgerne angrep kraftverk, fabrikker og offentlige bygninger.
De ville styrte samfunnet, så mutantene kunne ta makten.
Men du stanset ham.
Jeg gjorde det jeg kunne.
Men etter alle disse årene har han visst begynt igjen.
Men nå finnes X-Men.
Vi er for mange for ham.
-Pell dere vekk! -Ned med mutantene!
Stille i salen!
Det var bedre.
-Det ser ikke lyst ut. -Dommer, forbrytelsen er så alvorlig,
og han har vist seg så farlig, at folk stiller seg mot kausjon.
Tiltalen er ikke så alvorlig. Det er bare fordi han er mutant!
Mr. Hodge, det er ingen fordommer i denne salen.
Jeg godtar ingen antydninger om det motsatte.
-Ærede dommer? -Ja, Mr. Coy?
Får jeg tilby retten noen formildende omstendigheter?
Ja visst, Mr. McCoy.
Jeg vil ikke gi inntrykk av at vi ikke er rettferdige.
Takk.
Ærede dommer, vi mutanter ønsker kun å leve i fred med menneskene.
For å vri på Shakespeare: "Jeg er mutant.
Har vi ikke de samme følelsene og spiser den samme føden?
Varmes og kjøles vi ikke av den samme sommer og vinter?
Om dere stikker oss, blør vi ikke?"
Ikke hold dem på pinebenken, Mr. McCoy. Kom til poenget.
Ja visst. To dager før "hendelsen" ved mutantregistrerings-kontoret
forsvant 11 mutanter. De ble tatt...
Ærede dommer, hva har dette med McCoys forbrytelser å gjøre?
Alle sammen var nylig blitt registrert av tilsynet.
Ærede dommer, tiltalte prøver å formilde forbrytelsen
ved å angripe et hjelpeprogram for mutanter.
Hva med angrepet på fengselet? Broren min var en av vaktene!
Betjenter, før den mannen ut.
Mange ble skadet. Kaller du det å hjelpe oss?
Stille!
Med tanke på voldeligheten til den første forbrytelsen
og gårsdagens fluktforsøk,
føler retten at tiltalte vil utgjøre en fare om han slipper ut.
-Men ærede dommer... -Kausjon tillates ikke.
Nå får jeg visst tid til å lese Dostojevskij.
Jeg skal vise dem fare.
-Nei! Det er en ordre. -Flytt deg!
-Sabretooth. -Kjenner du den gærningen?
Slipp ham!
Kom! De dreper ham.
-Bra. -Hva for noe?
Greit.
Hvor er du? Jeg vet at du er i nærheten.
-Professor? -Professor Xavier?
-Charles, går det bra? -Jeg har det fint, Storm.
-Du har lett etter Magneto i hele kveld. -Hvem er denne Magneto?
Gjør sykestua klar for en skadd mutant.
Det skjedde fort.
Dommeren nektet Beast kausjon, og så gikk den mutanten berserk.
-Kommer han til å klare seg? -Tilstanden er stabil.
Så bra. Han minner meg om Wolverine.
Han heter Sabretooth. Wolverine kjenner og hater ham.
-Hvorfor det? -Han sier aldri noe.
Der er han. Spør ham, da vel.
Ser man det!
Var det ikke for Xavier...
Wolverine! Gå unna. Sakte og rolig.
Jeg skal kvitte meg med snoken på den ene eller andre måten.
Kanskje vi burde flytte ham.
Wolverine! Dette er ikke et sted for blodhevn.
-Vi må hjelpe mutanter i nød. -Det er ikke personlig. Han er farlig.
-Han var døden nær. -Ikke nær nok.
-Wolverine! -Trekk unna!
Tar du Sabretooth vekk herfra, får du ikke komme tilbake.
Du kjenner ham ikke. Han kan ikke bli her.
Flere av oss følte det samme da du kom hit.
-Raseriet hans minner om ditt. -Trekk unna.
-Sektor 37. Missilbase. -Magneto!
-Hvordan vet du det? -Jeg kjenner ham. Skynd dere.
-Vent på meg! -Nei, Jubilee.
-Magneto er for farlig. -Men professor...
Og Sabretooth trenger hjelp.
Hvorfor får vi ta din gamle fiende, men må skåne min?
Våger dere å trosse meg?
Deres kraftigste våpen skal ødelegge dere.
Mutantene skal aldri mer gjemme seg og være redde.
Stans! Han skal til kontrollrommet!
Nå begynner frigjøringen av mutantene!
Oppskytningssekvensen er startet.
-Hva i...? -Oppskytning om tre minutter.
De har blitt aktivert av seg selv. Computer, stans oppskytningen!
-Hvor lang tid? -Få sekunder.
Det er umulig. Missilene har oss som mål!
-Ferdig! -Oppskytning om 2 min og 30 sek.
-Det gikk ikke! Kretsene er intakte. -Evakuer!
Vi har en krisesituasjon. Evakuer basen!
Jeg gjentar: Krisesituasjon. Evakuer basen!
-Jeg ser ingen her. -Han var her. Jeg kan lukte ham.
"For en vidunderlig verden, som befolkes av slike mennesker."
Magneto!
Så flott at du har sluttet deg til frigjøringen vår.
I dag begynner en ny verden.
Vi vil slippe å gjemme oss i kroker og krype av frykt.
Uansett hvilken krok du krøp ut av:
Vi syns ikke at atomraketter er så frigjørende.
-Overgi deg, ellers anholder vi deg. -Jeg håper at du vil bli anholdt.
Dette er siste advarsel.
Jeg håpet at Xavier oppga den barnslige drømmen om
å leve i fred med menneskene. Det skjer aldri.
Og løsningen din er borgerkrig?
Heller dø rakrygget enn å leve som kryp.
-Jeg kan ikke røre meg! -Si til Xavier at jeg er blitt sterkere.
Jeg har blitt frisk etter møtet vårt og forberedt meg.
Si at de som trosser meg, har forrådt mutantene.
Jeg viser ingen nåde.
Charles Xaviers drøm om fred mellom mennesker og mutanter
vil snart bli til et mareritt.
Wolverine, Storm...
-Er dere i orden? -Som ny.
Jeg har ikke brukket noe.
-Siloene! -De blir skutt opp!
Det får vi se på.
Hvor er nå den bryteren?
-Cyclops! -Nei!
Professor! Hva er det?
Jeg tok feil. Jeg skulle ha stanset ham da jeg kunne.
Nei, Cyclops. Blikket ditt vil detonere stridshodene.
-Heller her enn over en by. -Har du andre forslag?
Ja. Jeg vet hva jeg må gjøre.
Storm! Vent, ikke gjør det!
-Skal hun gjøre det jeg tror? -Hun skal sprenge dem selv!
-Storm! Svar meg! -Ikke nå.
Storm. Jeg kan merke planen din, men du trenger ikke å ofre deg.
-Professor, jeg er nødt. -Åpne sinnet ditt.
Ta til deg det Cerebro vet om missilcomputerne.
Ja. Nå forstår jeg.
Jeg håper at hun vet hva hun gjør.
Og nå stridshodene.
Kontrollsystemene...kortsluttet.
Stridshodene desarmert.
Godt jobbet, Storm. Storm?
-Wolverine! -Jeg er på vei!
Wolverine!
-Er hun...? -Vi må ha kjedet henne. Hun sover.
-Hun er utmattet. Oppdrag utført. -Bra. Nå drar vi hjem.
Du har trent X-Men godt, Xavier. De trosset meg og forsinket krigen.
Du og dine beskytter menneskene, som vil knuse oss.
Hvorfor har du snudd ryggen til dine egne?
FORTSETTELSE FØLGER
Norske tekster: Mats Gullikstad