I tidigare avsnitt...
Varför gör du så här mot mig? Jag har inte gjort något,
Du kan hjälpa till att identifiera farliga mutanter.
Det var de sista filerna.
Vilka är de så kallade X-Men?
Wolverine! Undan!
-Vad är det, Jean? -Det är Morph.
Cyclops! Vi blir övermannade.
Stopp där!
Angreppet avvärjdes med hjälp av robotpoliser som kallas Sentinels.
Sentinels.
Skulle du vilja leta upp Sentinels tillhåll?
-Ge upp, mutant. -Aldrig!
Återvänder för reparation.
Har du saknat mig?
-Var det alla? -Räcker det inte?
Jag ska hämnas dig, min vän. Det svär jag på!
DJURFARMEN
Oj, har man sett! En mutant som försöker läsa!
Nej, titta på titeln. "Djurfarmen". Han tittar bara på bilderna.
Ser du några släktingar, hårboll?
Hallå! Vad sjutton är det som händer?
Försök dig inte på något.
-Stanna här! Släpp honom inte med blicken. -Hallå!
Varför just jag?
Få dem att sluta! Gå till fönstret och säg till dina missfoster till vänner.
Gör det, annars...
Wolverine. Så impulsiv.
Sergeant! Vänta! Sergeant!
Vi har inte träffats.
Magneto, antar jag.
Kom. Vi måste skynda oss.
Er omsorg är högt uppskattad. Men tyvärr måste jag säga...
-Vad väntar du på? -Min tid i rätten, faktiskt.
-Professor Xavier och jag tycker... -Xavier?
Fick Charles Xavier er att göra inbrott på Mutantverket?
Motvilligt, kan jag säga.
-Låter han dig ruttna i fängelset? -Inte alls. Rättegången har ett syfte.
Den kommer att bevisa min oskuld och att vi kämpar för rätt sak.
Vad har en mutant för chans mot en domstol med normala människor?
Skjut! Släpp inte ut dem!
Är det deras lagar du har sån tilltro till?
De verkar inte dela din syn på brödraskapet.
De slåss bara av rädsla för att de inte förstår än.
De förstår visst. Våra krafter gör oss överlägsna.
Därför fruktar de oss.
Därför måste jag upp i rätten.
De måste förstå att vi inte utgör ett hot mot mänskligheten, utan en del av den.
Människorna måste förintas och jag har makten att göra det.
Va?
Snygga bilder.
Det är från kvällens nyheter om angreppet mot häktet.
-Jaha. Vem är killen? -Han har varit min vän.
-"Varit"? -Vi träffades efter ett krig.
Jag jobbade på sjukhus och använde min kraft för att läka överlevande.
Den unga assistenten Magnus hjälpte mig.
Vi fick patienterna att återupptäcka livets glädjeämnen.
Vi blev vänner.
Men för vissa är kriget aldrig över.
Rester av armén som hade ockuperat hans land återvände
i ett försök att ta över igen.
Vi räddade de patienter vi kunde och avslöjade för första gången
våra sedan länge dolda mutantkrafter.
Men Magnus var inte klar. Han hade förlorat sin familj vid invasionen.
Uppfylld av ilska försökte han förgöra dem.
Jag stoppade honom, men jag har aldrig sett en man förändras så.
Jag försökte hjälpa honom att hantera smärtan.
Magnus! Våld löser ingenting.
Vi måste använda våra gåvor för att bringa frid bland människorna.
Du är en dåre, Charles. Se på dem!
De kan inte ens hålla sams.
Gud hjälpe oss om han hade rätt.
Han hade magnetiska krafter och började kalla sig själv Magneto.
Han och hans anhängare angrep kraftverk, fabriker och statliga byggnader
för att söndra samhället och bana väg för mutanternas övertagande.
Du stoppade honom.
Jag gjorde det jag kunde.
Men efter alla år verkar han ha satt igång igen.
Nu är X-Men här.
Han kan inte slåss mot oss alla.
-Försvinn härifrån! -Bort med mutanterna!
Ordning i rättssalen!
Det var bättre.
Det blir nog inte Beasts dag.
På grund av brottets grova art
och den fara som den åtalade utgör vill vi att han nekas borgen.
Min klient har åtalats för ett mindre brott.
Han nekas borgen för att han är mutant.
Ni vet att rätten inte är fördomsfull, mr Hodge.
Jag tolererar inte att ni antyder något annat.
-Herr ordförande? -Ja, mr McCoy?
Får jag uttala mig om förmildrande omständigheter?
Givetvis, mr McCoy. Ingen ska tro att vi inte är rättvisa.
Tack, herr ordförande.
Vi mutanter vill bara leva i frid med våra mänskliga bröder.
Jag använder den store skaldens ord: "Jag är mutant".
"Har inte en mutant känslor? Lever han inte av samma föda?"
"Känner han inte likt människan sommarens värme och vinterns köld?"
"Blöder inte vi om ni sticker oss?"
Fresta dem inte, mr McCoy. Kom till saken.
Givetvis.
Två dagar före händelsen på mutantregistreringskontoret
försvann elva mutanter, bortförda...
Hur kan det här vara relevant för mr McCoys brottsliga förehavanden?
Alla hade nyligen registrerats hos Mutantverket.
Den tilltalade försöker rättfärdiga sitt brott
genom att angripa ett program som ska hjälpa mutanter.
Angreppet mot häktet i går, då? Min bror var en av vakterna!
För ut den där mannen!
Många goda människor kom till skada. Är det så ni hjälper människor?
Tystnad! Tystnad, säger jag!
Med tanke på våldet under båda brotten
och gårdagskvällens flyktförsök
anser rätten att den tilltalade utgör en fara för samhället i frihet.
Men herr ordförande...
Borgen nekas.
Då får jag tid att läsa ikapp Dostojevskij.
Jag ska visa dem faror!
Nej! Det är en order.
Ur vägen!
Sabretooth!
Känner du galningen?
Släpp honom!
Kom! De tänker döda honom!
-Bra. -Va?
Visst!
Var är du? Jag vet att du är i närheten.
-Professorn? -Professor Xavier?
-Charles? Är allt som det ska? -Ja, bara bra, Storm.
Du har letat efter Magneto hela natten.
Vem är den där Magneto, professorn?
Akutläge! Förbered för att ta emot allvarligt skadad mutant.
Det gick så fort.
Domaren nekade Beast borgen. Sen gick den här mutanten bärsärkagång.
-Kommer han att klara sig? -Läget verkar vara stabilt.
Vad bra.
Han påminner lite om Wolverine.
Han heter Sabretooth. Wolverine känner honom och avskyr honom.
-Sa han varför? -Gör han någonsin det?
Där kommer han. Fråga honom.
Nu ska vi se...
Om det inte vore för Xavier...
Wolverine! Backa undan, långsamt.
Jag tänker ta mig med den här uslingen på ena eller andra sättet.
Vi kanske ska flytta honom någon annanstans.
Wolverine! Personliga vendettor hör inte hemma här.
-Vi måste hjälpa andra mutanter. -Det är inte personligt.
Han utgör ett hot.
-Han var nära döden. -Inte nära nog.
-Wolverine! -Ur vägen nu!
Om du tar med dig Sabretooth härifrån behöver du inte komma tillbaka.
Men ni känner honom inte. Han kan inte stanna här.
Så tyckte vissa om dig när du kom hit.
Den här mannens ursinne är likt ditt eget.
Ur vägen.
-Sektor 37. Varning. -Magneto.
-Hur vet du det? -Jag känner honom.
Fort. Allt annat får vänta.
-Vänta på mig! -Nej, inte än. Magneto är för farlig.
Men professor Xavier...
Och Sabretooth behöver hjälp.
Varför ska vi sätta dit din gamla fiende, men vara snälla mot min?
Vågar ni gå emot mig?
Era kraftfullaste vapen ska förgöra er
och mutanterna slipper gömma sig av rädsla.
Stoppa honom! Han är på väg mot avfyrningen.
Nu inleds befrielsen av mutanterna.
Avfyrningssekvens inledd.
-Vad...? -Avfyrning om tre minuter.
De har osäkrat sig själva!
Kringgå datorn! Avbryt avfyrningen.
-Hur lång tid återstår? -Några sekunder.
Det är omöjligt! Robotarna är riktade mot oss!
-Klart! -Avfyrning om 2 minuter och 30 sekunder.
Det gick inte! Något håller ihop kretsarna.
Ut, allihop! Sätt fart!
Kod röd! Överge basen!
Jag upprepar! Kod röd! Överge basen!
Jag ser ingen.
Han har varit här. Jag känner lukten av honom.
"Du sköna nya värld som är befolkad med sådant folk."
Magneto!
Bra att ni vill ansluta er till min befrielse av mutanterna.
I dag inleds vår nya värld.
En värld där vi inte behöver gömma oss eller kräla av rädsla.
Jag vet inte var du har kommit krälande ifrån
men vi tycker inte att kärnvapenrobotar är särskilt befriande.
Följ med stillsamt, annars tvingar vi dig.
Jag hoppas att du vill bli tvingad.
Det är sista varningen.
Jag hoppades att Xavier skulle inse att hans barnsliga strävan
efter fredlig samexistens med människorna är hopplös.
Jag antar att ett inbördeskrig är din lösning?
Det är bättre att dö upprätt än att leva på knä.
Jag kan inte röra mig!
Hälsa Xavier att jag är starkare nu.
Medan jag läkte efter vårt senaste möte har jag kunnat förbereda mig.
Hälsa att de som går emot mig betraktas som förrädare.
Jag visar honom ingen nåd.
Om Charles Xavier drömmer om fred mellan människor och mutanter
märker han snart att det är en mardröm.
Wolverine. Storm. Mår ni bra?
-Jag är som ny. -Inget är brutet.
-Silobyggnaderna! -De börjar avfyras!
Det ska jag stoppa.
Var är den fördömda knappen?!
-Cyclops! -Nej!
Professorn! Vad är det?
Jag hade fel. Jag borde ha stoppat honom när jag hade chansen.
Nej, Cyclops. Din stråle får stridsspetsarna att explodera.
Hellre här än över en stad.
Har ni några andra förslag?
Ja. Jag vet vad jag måste göra.
Storm! Vänta, gör det inte!
-Gör Storm det jag tror? -Hon tänker spränga robotarna själv!
-Storm! Svara mig! -Inte nu.
Jag vet vad du tänker göra, men du behöver inte offra dig själv.
Det måste jag, professorn.
Öppna ditt sinne.
Ta in det som Cerebro vet om robotarnas datorer.
Ja, nu förstår jag.
Jag hoppas att hon vet vad hon gör.
Nu till stridsspetsarna.
Styrsystemen har fått kortslutning.
Stridsspetsarna desarmerade.
Bra jobbat, Storm.
Storm?
-Wolverine! -Jag ordnar det!
Wolverine!
-Är hon...? -Det måste vara vårt sällskap.
Hon sover. Hon är utmattad. Uppdraget slutfört.
Okej. Då åker vi hem.
Du har lärt upp dina X-Men väl, Xavier. De trotsade mig och drog ut på kriget.
Du och dina mutanter skyddar de människor som vill förgöra oss.
Varför? Varför har du vänt dig emot ditt eget folk?
FORTSÄTTNING FÖLJER...
Text: Ellinor Larsen