I tidigare avsnitt...
Bra jobbat, tjejen.
Rogue! Ta honom till sjukavdelningen, snabbt!
Se upp, sumpråtta!
Du ger dig på fel X-Man.
Det här är ingen lek.
Farorna efterliknar de som X-Men kan möta i fält.
Det är viktigt att fortsätta träna.
Så länge människor fruktar våra krafter är vi i fara.
Kom ihåg hur det gick för Morph.
Under kommande dagar måste vi förlita oss på varandra.
Förstör väggkanonerna, Rogue. Gambit oskadliggör målkamerorna.
Mon dieu!
Vad gör vi nu, raring?
Ni tre får stoppa väggarna. Jag saktar ner taket.
Vad tjock den är!
Hur slåss man mot ett helt rum?
Få stopp på det!
-Storm! -Stopp!
Få stopp på det!
-Få stopp på det... -Hjälp henne, innan...
Snälla, få stopp på det!
Storm!
Storm! Gick det bra?
Du sparar dina bra drag till nästa gång.
Jag vill inte leda de andra, professorn. Min klaustrofobi utsätter andra för fara.
När det verkligen gäller kanske du inte kan välja.
Wolverine? Du ska ju vila. Inte ens du kan läka så fort.
-Var inte så säker, Red. -Sabretooth dödade dig nästan.
En dag har jag lärt mig att inte släppa garden.
Åh, nej!
-Jean... -Jag... Jag måste gå.
-Cyclops väntar på mig. -Det gör jag också.
FANTOMEN PÅ OPERAN
Anropar Cyclops.
-Va? Vad sa du? -Vad är det med dig?
När vi äntligen får en kväll tillsammans tänker du på annat.
För mig känns det väldigt viktigt att vara en X-Man.
Därför vill jag inte svika professor Xavier.
Det driver dig till vansinne. Du gör ditt bästa,
men du är inte till någon nytta så här. Slappna av lite, för teamets skull.
Du har helt rätt. Från och med nu tänker jag inte på något annat än dig.
Låt bli min frukt! - Det är en mutant! Ta honom!
-Hjälp! -Vad gör han med oss?
-Ta honom, snabbt! -Låt honom inte komma undan!
-Vi måste göra något! -Så gick det med den kvällen.
Ni ska få se hur det går när ni jagar oss som djur.
Vilka är de?
Tydligen mutanter.
Så här går det när ni angriper Morlocks.
De är farliga. Vi måste skydda andra från dem.
Tåget!
Knappast, grabben.
Det ska jag inte göra om. Utan visiret har jag ingen kontroll.
Sova... Jag behöver sova.
Måste sova.
Sova...
Jag måste sova.
Måste sova...
Bra, Annalee. Du får din belöning. - Ta med dem ner, Sunder.
-Var sjutton är turturduvorna? -Vem bryr sig? Låt dem vara ensamma.
Vem har släppt ett hus på mig?
Hallå! Var är jag?
-Tack för att du försökte hjälpa mig. -Vem är...? Mina glasögon.
-Vad har hänt med mina krafter? -Du hjälpte Leech. Nu hjälper Leech dig.
Nu ser du bättre. En stund.
Välkommen...
...snygging. Jag heter Callisto. Du har redan träffat några från mitt folk.
Vi Morlocks är utstötta. Mutanter som är missbildade
och inte ser ut som människor.
I motsats till dig så måste vi bo här, långt från de som fruktar oss.
När jag såg ditt mod och ditt ledarskap
visste jag att det var mitt öde att få regera med en sån som du.
Därför skickade jag honom för att visa er vägen.
Visst. Var är Jean?
-När du går med på att stanna. -Tyvärr, inte intresserad.
Det var ingen förfrågan.
Solsken ger min kraft styrka. Här är jag inte till någon nytta.
Ser jag ut att behöva beskydd?
Jag behöver en följeslagare. Någon som kan ge mig en arvinge.
Skriv en kontaktannons. Var är Jean?
Sunder!
-Kan det här få dig att ändra dig? -Jean!
Han avvisar mig. Förgör henne!
Glöm det!
Scott är min kille.
Vakter! Håll fast henne!
Professorn. Vi behöver dig. Vi har tagits tillfånga.
Jean? Var är ni? Jean?
Släpp henne!
Det var väldigt dumt.
Sluta, din idiot! Jag behöver honom vid liv.
Det här är så nära deras position jag kan komma.
-Storm? -Det går bra. Vi måste hitta dem.
Det är trångt här nere. Om det blir problem...
Lägg av, kajun. Hon väljer.
Vilket håll?
Scott och Jean valde ett konstigt romantiskt ställe.
Tyst. Jag känner en doft.
-Någon kanske spårar oss. -Vänta.
Kackerlackorna är stora här.
-Ett svårt läge, mon ami. -Inte särskilt länge.
-Hjälp henne! Hon klarar sig inte! -Låt henne be om hjälp. Sch!
Jean!
Mamma? Vad är det för hemska människor?
Låt mig vara i fred med min dotter.
Få dem att försvinna! Snälla mamma!
Du valde fel tjej att adoptera, damen.
Snälla! Nej!
Täckt av skorpioner...
Nej, täckt av skorpioner! Få bort dem!
Vad gör du med mitt huvud?
Jean... Mår du bra? Oroa dig inte, jag är här.
Var är jag? Vad har...?
Cyclops. Vi måste hjälpa honom.
Ni kommer för sent, X-Men. Ingen kan hjälpa honom nu.
Cyclops!
Åh, nej!
Er ledare var en stor krigare. Vi sörjer förlusten.
Mina Morlocks kommer att följa er till ytan.
Stor krigare, alltså? Ska vi ta med honom tillbaka i smådelar?
Nej, Wolverine!
Cyke har sina egna problem, men han luktar inte som en Morlock.
Vi får nog övertala dem om att lämna tillbaka honom.
Dårar! Ni kan inte slåss mot oss här.
Ni behöver bli mer gästvänliga.
Håll ihop! Låt dem inte splittra oss.
Här får ni lera i ögonen, mina underjordiska bröder!
-Kom hit och slåss schysst! -Är det schysst nog?
Kom igen, damen!
Du klarar mer än...
Så ska det se ut.
Jag älskar när de spelar svårfångade.
Va?
Bra skjutet.
Va? Vart tog hon vägen?
-Har du saknat mig? -Nej! Släpp mig!
Visst, raring.
Va? Akta dig, gamla kvinna. Du kan komma till skada.
Jag mår bra, kära du. Men du ser inte så pigg ut. Vad är det?
Har du fått pest?
Snabbt! Få bort henne från honom.
-Febern... -Tanten satte dit dig ordentligt.
-Storm! -Ta med honom hem till herrgården.
Jean!
Sätt ner mig!
Spring så mycket du vill. Jag tycker om att jaga.
Cyclops!
Jag kan göra ett par kvinnor riktigt ledsna nu.
Men om det är något jag inte vill så är det att se Jean gråta.
Så han älskar den där kvinnan? Ni vet vad ni ska göra.
-Ta telepatisk kontakt med Wolverine. -Det behövs inte.
Gör er av med sniglarna, så drar vi.
Det är så trångt...
Nu till djuret.
Du håller mig borta från det som är mitt.
Du håller mig borta från det som är mitt!
Wolverine!
Kämpa emot, Wolverine.
Hon får dig att älska henne.
-Hon gör dig svagare. -Nej! Jag kan inte!
Om någon rör sig så är det ute med Cyclops.
När jag ger ordern ska ni förgöra X-Men en i taget
tills deras ledare går med på mina krav.
Nu ska vi avgöra det, Callisto. Du och jag.
För Cyclops och för Morlocks ledarskap.
Är du galen, Storm?
Om du vägrar så förlorar du ditt folks respekt. Nå?
Använder du dina mutantkrafter på minsta sätt,
med åska eller en vindpust så dödar mina Morlocks ditt folk.
Överens.
Du är långsam, Storm. Blir du vek av livet på ytan?
Håll huvudet kallt.
Du förlorade.
Callisto...
Men du ska inte dö.
Vi X-Men dödar ingen.
Morlocks... Ni behöver inte längre leva i mörker.
Som er ledare erbjuder jag er en tillflyktsort i vår herrgård.
Ni är inte längre utstötta.
Vi hör hemma här nere. Vi kan inte leva bland vanliga människor.
När människorna accepterar mutanter kan vi komma upp till ytan.
När vi har uppnått sådan acceptans ska jag återvända till er.
Under tiden får Callisto regera.
Jean? Har jag missat något?
Inget särskilt. Jag hade aldrig trott att du hade så vackra ögon.
-Hur är det med Gambit? -Han återhämtar sig.
Det är nästan lika otroligt som när du uppstod från de döda.
-Jag antar att er dejt blev minnesvärd? -Ja. Nu behöver vi bara semester.
Jean säger att du skötte dig bra som befäl.
Hela teamet höll på att gå under.
Men det gjorde de inte och det kan jag nog tacka dig för.
Wolverine? Jean och jag vill tacka för...
Han är borta!
FORTSÄTTNING FÖLJER...
Text: Ellinor Larsen