...i det som kan bli den verste stormen hovedstaden vår noen gang har opplevd.
Hagl så store som golfballer. Kuling! Skybrudd!
Så langt har ikke meteorologene noen forklaring
på denne plutselige og underlige stormen.
Det er de misfostrene av noen mutanter! Det er de som gjør dette!
Det forandrer seg aldri.
Det er ikke vondt ment, men jeg kaster snart opp frokosten.
Hva må jeg betale for å slippe unna denne turen?
Det er noe veldig galt.
Himmelen, luften, vinden. Skadet! Gråter!
-Ikke fra Jorden. -Ta det rolig, Storm!
Det er bare en humpet tur.
De uvanlige værmønstrene bekrefter Storms intuisjon.
De trosser naturen og stemmer ikke overens med de meteorologiske høy- og lavtrykkene
som forårsaker dem.
Det er i orden! La meg hjelpe. Cyke, land nå!
Hold dere unna! Alle sammen!
NØDLUKE ÅPEN
-Storm! Nei! -Hun er nødt til å gjøre det, jenta mi.
-Hva driver hun med der ute? -Heng på henne, Cyke!
Hold dere fast, alle sammen.
Finn et passende landingssted, Cyclops. Styrken i vindkastene er tredoblet!
Glem passende! Jeg håper bare at jeg kan lande denne i ett stykke!
Spakene reagerer ikke!
Si fra når det nifse er over.
Beast! Omgå den automatiske utløseren, og aktiver jetmotorene bakover nå!
Jeg befaler Saharas vinder å forvandle denne isen til damp!
Som du ønsket, Jubilee. Det nifse er overstått.
Rå landing.
Det så nesten ut som om han visste hva han drev med.
Kom inn, Storm! Hvor er du?! Kom tilbake med det samme!
Dette kan ikke stemme!
Hva er du? Jeg tillater ikke dette!
Slipp meg. Jeg må kjempe imot!
Faren er over. Du er trygg nå.
Hvem er du? Hva er du?
Jeg har reist gjennom flere dimensjoner for å finne deg.
Jeg er Polemachus' hersker Arkon. Planeten min holder på å dø.
Du, elementenes herskerinne, kan redde oss.
Du skapte dette kaoset.
Bare et glimt av elendighetene på min planet.
Polemachus kommer nærmere utryddelsen for hvert sekund.
Hvordan kan du sette så mange i fare for å få tak i meg?!
-Det er barbarisk! -Folket mitt stoler på meg.
Jeg må gjøre alt for å redde dem. Kan du og folket på planeten din tilgi meg?
-Himmelen er klar! -Er du skadet? Snakk til oss!
-Hvor er du?! -Å nei.
Cyclops? Kan du høre meg? Av alle gangene...
-Du må bli med meg nå. -Det kan jeg ikke!
Du må ikke få meg til å tigge. Jeg trenger deg!
Beklager. Vi har et nødstilfelle.
-Hvem er "vi"? -Ulvungene, kompis. Flytt deg.
Ja visst.
Vi setter pris på samarbeidet. Du skal bli fullt ut kompensert.
-Hvis du sier det, så. -De er ikke så slemme som de ser ut til.
Professor? Forstyrrelsene er over.
Klima- og atmosfæreforhold er stabilisert.
Det er ypperlige nyheter. Men jeg ser at Storm ikke er med dere.
Hun ville kjempe mot elementene, som du nok har forstått.
Vi har ikke klart å kontakte henne. Men vi har funnet senderen hennes
ved Washington-monumentet og er på vei dit.
-Hold meg oppdatert. -Ja, professor.
Hvis ikke Cerebro kan finne henne,
så er hun tusenvis av kilometer unna, bevisstløs eller verre.
Jeg fant Storms sender!
-Noe tegn til Storm? -Dette er svært uvanlig.
Enten liker noen å spille golf ved midnatt,
eller så har dette noe å gjøre med det som skjedde med Storm.
-Kommer du noen vei, Beast? -Svært underlig, professor.
En enkel lysstråle kan enkelt gå igjennom den.
Men den stenger ute røntgenstrålenes radioaktive energi helt.
Elementene inneholder ikke gjenkjennelige elementer.
Alle forsøk på å identifisere den primære energikilden har mislykkes.
Hvor lenge må vi leke med den golfballen?
Vær tålmodig, Jubilee. Beast gjør så godt han kan.
Jeg er redd vi aldri finner henne!
Storm hadde klikket i vinkel sist vi så henne.
-Det er noe veldig galt. -Jenta har rett. Kjemileken hjelper ikke.
-Hva gjorde jeg? -Utålmodigheten din åpnet kanskje ei dør.
-Men til hvor da? -Til Storm.
-Derfor la hun den igjen til oss. -Det kan vi ikke være sikre på.
Send et postkort når du er sikker. Imens skal jeg finne ut av det.
-Kom igjen! -Logikken støtter Logan.
-Skal vi...? -Kom igjen!
Inn i det ukjente.
Hvorfor nektet du meg å snakke med vennene mine?
Hvorfor blir jeg tatt til fange hvis behovet ditt rettferdig?
Tilgi meg, Storm. Vennene dine kunne snakket deg fra det.
Du må forstå at det var en desperat manns handlinger.
Så mange liv er avhengig av meg. Alt jeg har prøvd, har slått feil.
Du har reddet så mange med kreftene og medlidenheten din.
Du vil begynne å forstå det når du ser min plagede verden.
Folket mitt gjemmer seg og søker ly så godt de kan.
Jeg vet ikke hvor lenge vi kan holde ut. Disse stormene har svekket Verdons ring,
som beskytter oss på samme måte som ozonlaget beskytter jorden deres.
Jeg føler et forferdelig sår. Til og med en døende planet.
Planeten vår lider, og det gjør også innbyggerne hennes.
Den ustabile atmosfæren har gjort folket mitt syke.
Kan du tilgi meg nå, Storm? Nå som du forstår ansvaret mitt.
-Vil du, værgudinnen, hjelpe folket mitt? -Ja.
Da er vi tilbake i orkanbyen igjen!
Fascinerende. Bunnen av orkanen dreier motsatt retning av toppen.
Er det lissom verre enn normale orkaner?
Inntrengere!
Dere skal få betalt for de plagene og stormene som ødelegger planeten vår!
Kanskje disse gjestene kan hjelpe oss.
Hvordan våger du å tale! Gå tilbake til jobben.
Vi har ikke noe med elendighetene å gjøre. Vi kom nå og ser etter en forsvunnet venn.
Har dere damer i velkomstkomiteen sett en hvithåret kvinne fly rundt?
-Ta dem! -Stopp!
Beklager. Men kan vi ikke snakke om dette?
Det ville være lurt av deg å snu deg, Jubilee.
-Er dere sikre på at vi ikke er på jorden? -Vi stikker av herfra!
Hvorfor skjer det ikke noe?
Vær tålmodig.
Det tar tid å få kontakt med en hel planet, og jeg...
-Hva? Hva er det? -Jeg føler sterke forstyrrelser.
De kommer derfra! Hva er det?
Det er det som får planeten til å fungere i denne krisen.
Den sentrale energisenderen. Polemachus trenger den, blant annet til sikkerheten.
Men, Arkon, den forårsaker...
Kreftene dine holder vel til å takle at den er der?
Jeg er ærlig talt ikke sikker på om jeg kan hjelpe denne planeten.
Kjære Storm. Hvis kreftene dine er halvparten så store som medlidenheten,
så kan du redde galakser.
Ta hånden min. Jeg vet at vi vil seire sammen.
Noe sier meg at disse karene ikke vil snakke.
Cyke! Au! Takk...tror jeg.
Se opp, gutter. Jeg er erfaren og nevenyttig.
Det var ikke sånn jeg ville lære mer om denne nye kulturen.
Blikkboksene på denne planeten tar visst dansetimer.
Men tyngdepunktet deres er problematisk.
Jeg er så glad for denne lille praten.
Virvlende sand! Overgi deg til ørkenen din!
Plagede himmel, pust mildt og klart.
Orkaner, ikke straff noen mer!
Ødeleggende flommer! Ro ned vannet!
Livskrefter, leg sårene deres! Skinn!
Skinn! Med gjenfødt styrke!
Jeg håper ikke de var fra handelskammeret.
Kanskje vi kan finne Storm hvis vi foretar en analyse ut fra koordinatene våre.
En som er tøff nok til å kidnappe Storm, må nok bo der oppe.
Ikke en spesielt vitenskapelig slutning, men likevel overbevisende.
Jeg syntes det.
Søk dekning!
Fengsel! Jeg nekter å tro dette! Det er verre enn jorden.
Du bør være svært forsiktig, Jubilee.
-Vi må avlede vaktene på en måte. -Akkurat som i filmene.
Dette gjør mer vondt for meg enn for deg, kompis.
-Forræder! -Hva?
-Det fungerer! Storm? -Jeg må...konsentrere meg.
Det er slutt, min kjære. Vi er berget.
Hva?
-Fin sjappe. For en kidnapper. -Storm!
-Hold dere unna! -Det kan du drømme om!
Dere forstår ikke!
-Storm! Er du uskadd? -Nei! Ikke gjør det!
Nei!
Vi liker ikke at noen drar med seg vennene våre fra kloden.
Jeg blir gretten av å jage rundt i galaksen.
Stopp. Stopp! Jeg er her for å hjelpe.
Hele planeten vil dø hvis jeg ikke får lov til det.
-Hva? -Slipp ham!
Vi må be om unnskyldning, Storm.
Du må forstå at vi trodde livet ditt var i fare da vi mistet kontakten med deg.
-Er det fremdeles tid, Storm? -Jeg skal prøve.
Men det må ikke bli flere avbrytelser!
-Du vil seire. Det vet jeg. -Oi. De trenger visst ikke oss.
Vi er frelst!
Storm. Med oppofringen din og den enorme viljen din
har du reddet Polemachus!
Folket vil gjerne takke deg.
Storm!
-Kan dere høre det? -Storm fortjener at de hyller henne.
-Ja, men... -Men hva da?
Hvor lenge må vi vanke på denne festplaneten?
-Gledesdreper. -Wolverine har rett.
Vi har ikke noe oppdrag her. Vi må få kontaktet Professoren.
Jeg tror at denne Arkon virkelig liker Storm.
Storm. Jeg vet ikke, hvordan jorden hyller de utrolige gjerningene dine.
Men Polemachus vil elske og tilbe deg nå og for alltid.
Det vil jeg også. Ingen andre har gjort noe sånt for meg som det du har gjort.
Vær så snill, Arkon. Du må ikke si sånt.
Motet og kjærligheten din har gitt meg tilbake folket mitt.
-Skjønnheten din har stjålet hjertet mitt. -Arkon, jeg...
Vil du herske sammen med meg?
Vil du knytte bånd til meg, som du gjorde til planeten?
Det kommer så plutselig, Arkon.
Du kan ikke vente at jeg vet det så raskt.
Jeg har visst det siden det øyeblikket vi møttes.
Jeg...ja! Ja, det vil jeg.
Du store.
La meg presentere vår dronning: Storm!
FORTSETTELSE FØLGER...
Tekst: Tor Hundstad