Det kan vara den värsta stormen i vår huvudstads historia.
Hagel stora som golfbollar! Stormvindar! Monsunregn!
Statens väderservice har ingen förklaring
på denna plötsliga och märkliga storm.
Det är de där mutanternas fel!
Det är alltid samma sak.
Ta inte illa upp, Cyke, men jag är på väg att kasta upp lunchen.
Vem kan jag betala för att komma härifrån?
Det är nåt som är väldigt fel.
Himlen, luften, vinden. Skadade.
Gråtande.
-Det är inga naturliga fenomen. -Ta det lugnt, Storm.
Det är bara lite skumpigt.
Det oregelbundna vädret bekräftar det Storm sa.
Det går emot naturlagarna och det meteorologiska trycket
som ger upphov till dem.
Det är ingen fara. Låt mig hjälpa till!
Cyke! Du måste landa nu!
Håll er undan, allihop!
NÖDUTÅNG ÖPPNAS
-Storm! Nej! -Hon måste göra det här.
-Vad gör hon där ute? -Följ efter henne, Cyke.
Håll i er.
Hitta en bra landningsplats, Cyclops. Vindarna tar i mycket mer nu!
En "bra landningsplats" kan vi glömma, bara vi kommer ned.
Kontrollerna har låst sig!
Säg till när det läskiga är över.
Beast! Överträd autolandningen och aktivera raketmotorerna genast!
Jag beordrar Saharavindarna att förvandla denna is till ånga!
Som du ville, Jubilee. Nu är det läskiga över.
Vilken landning!
Man kan nästan tro att insektsögat vet vad han gör.
Jag anropar Storm. Var är du? Kom tillbaka på en gång!
Det kan inte vara sant!
Vad är du? Jag accepterar det inte!
Släpp mig. Jag måste bekämpa det.
Faran är över. Du är i säkerhet.
Vem är du? Vad är du?
Jag har rest genom flera dimensioner för att hitta dig.
Jag heter Arkon, härskare i Polemachus. Min planet håller på att dö.
Du, härskarinna av elementen, kan rädda oss.
Du skapade detta kaos.
Det är en bråkdel av det min planet uthärdar.
För varje sekund kommer Polemachus närmare sin utrotning.
Hur kunde du utsätta folk för fara bara för att hitta mig?
-Det är barbariskt! -Mitt folk räknar med mig.
Jag måste göra allt för att rädda dem.
Kan du och ditt folk förlåta mig?
-Himlen är helt klar! -Är du oskadd?
Svara!
-Var är du? -Åh, nej!
Hör du mig, Cyclops? Vilken tajming...
-Du måste komma med mig. -Det kan jag inte!
Tvinga mig inte att be. Jag behöver dig!
Ursäkta, det är en nödsituation.
-Vilka "vi"? -Scouterna, pysen. Maka på dig!
Visst.
Vi uppskattar ditt samarbete och kommer att kompensera dig bra.
Säger du det så...
Låt dig inte luras av deras utseende.
Professorn. Ovädret är över.
Temperaturen och atmosfären är stabilt igen.
Det var goda nyheter. Men jag ser att Storm inte är med er.
Som du kanske själv har räknat ut kämpade hon mot stormen.
Vi har ännu inte lyckats nå henne.
Vi har lokaliserat hennes radio
nära Washington Monument och är på väg dit.
-Håll mig uppdaterad. -Självklart.
Om Cerebro inte hittar henne
betyder det att hon är tusentals mil bort, och kanske medvetslös.
Jag har hittat Storms radio!
-Och Storm? -Det här var märkligt.
Antingen är det nån som spelar golf mitt i natten
eller också har det att göra med Storm.
Hittat nåt, Beast?
Det är väldigt märkligt, professorn.
En ljusstråle kan lätt skina igenom den
men den stänger ute radioaktiv strålning från en magnetröntgen.
Materian är för mig helt okänd.
Alla försök att identifiera energikällan har varit lönlösa.
Hur länge ska vi greja med den där golfbollen?
Försök att ha tålamod, Jubilee. Beast gör så gott han kan.
Vi kanske aldrig hittar henne!
Sist vi såg Storm höll hon på att få panik!
-Nåt är fel. -Jag håller med.
Att leka kemilektion hjälper inte.
-Vad gjorde jag? -Ditt dåliga tålamod kanske lönade sig.
-För vad? -För Storm.
Det var därför hon lämnade den.
Det vet vi inte säkert.
Skicka ett vykort när du vet. Under tiden undersöker jag det.
-Kom! -Logan har rätt.
-Ska vi? -Kör till!
Ut i det okända.
Varför fick jag inte prata med mina vänner?
Om du är här med goda avsikter, varför behandla mig som en fånge?
Förlåt mig, Storm. Dina vänner kanske hade försökt att avråda dig.
Snälla förstå att det var en desperat mans handlingar.
Många liv ligger på mina axlar och alla mina lösningar har misslyckats.
Du har räddat många med dina krafter och medkänsla.
Om du ser min olyckliga värld kanske du förstår.
Mitt folk är underkuvade och skyddar sig så gott de kan.
Jag vet inte hur länge till vi håller ut.
Stormarna försvagar ringarna
som skyddar vår planet som ert ozonlager.
Jag känner ett fruktansvärt sår och att er planet håller på att dö.
Det är inte bara planeten som lider, utan även befolkningen.
Den ostadiga atmosfären gör människor sjuka.
Kan du förlåta mig nu när du känner till mina plikter?
Kan du, vädergudinnan, hjälpa mitt folk?
Ja.
Vi är tillbaka i orkanen.
Fascinerande. Vindarna längst ner roterar i motsatt riktning som de högre upp.
Är det värre än vanliga orkaner?
Inkräktare!
Ni ska få betala för att ni drar hit stormar som förstör vår planet.
Besökarna kanske kan hjälpa oss.
Hur vågar du uttala dig? Tillbaka till arbetet!
Vi har inget att göra med ert väder. Vi kom just för att leta efter en vän.
Ja. Har ni i välkomstkommittén sett en vithårig kvinna flyga omkring?
-Ta dem! -Stopp!
Förlåt, men skulle vi kunna prata om det?
Du kanske borde vända dig om, Jubilee.
-Är det säkert att vi lämnade jorden? -Vi sticker härifrån!
Varför händer det ingenting?
Ha tålamod.
Att synka med en annan planet tar tid, och jag...
-Vad är det? -Jag känner en stark störning.
Det kommer därifrån. Vad är det för nåt?
Det är vad som håller planeten vid liv.
Det är en elcentral.
Polemachus är beroende av den. Den skyddar oss.
Men Arkon, den orsakar...
Dina krafter måste väl känna igen dess styrka?
Sanningen är att jag inte vet om jag kan hjälpa er.
Kära Storm. Om dina krafter är hälften så starka som din medkänsla
så kan du rädda hela galaxer.
Ta min hand.
Jag vet att vi tillsammans kommer att segra.
Nåt säger mig att de här typerna inte vill diskutera.
Cyke!
Tack. Tror jag...
Akta er. Det här har jag gjort förr.
Det är inte såhär jag vill lära mig om en ny kultur.
Plåtburkarna på den här planeten går visst danskurs.
Gravitationen är ett problem.
Jag uppskattar vår fina kontakt.
Piskande sand, återvänd till dina öknar!
Torterade himmel, andas lugnt och rent!
Orkanvindar, straffa ej mer!
Förödelsefloder! Lugna din böljande framfart!
Livskrafter hela era sår! Skin!
Skin med ny styrka.
Hoppas att de inte var från handelskammaren.
Om vi kör en analys med vår position kanske vi kan fastställa Storms position.
Nån som vågar komma och kidnappa Storm bor säkert där uppe.
Det är ingen vetenskaplig teori precis, men jag är övertygad.
Jag tänkte väl det.
Ta skydd!
Ett fängelse!
Det kan inte vara sant! Det är värre än jorden!
Du måste vara mycket försiktig, Jubilee.
Vi måste hitta ett sätt att distrahera vakterna. Som på film.
Det här kommer att göra mer ont för dig, pysen!
-Förrädare! -Va?
Det fungerar! Storm!
Måste...fokusera.
Det är över, min älskling. Vi är räddade!
Vad?!
Snygg lya, för en kidnappare.
Storm!
-Håll er undan! -Inte en chans.
Ni förstår inte!
-Hur mår du, Storm? -Nej! Sluta!
Nej!
Vi gillar inte att våra vänner rycks bort från planeten.
Att jaga runt bland galaxer irriterar mig.
Sluta! Sluta!
Jag är här för att hjälpa.
Gör jag inte det kommer hela planeten att dö.
-Va? -Släpp honom.
Du får förlåta oss, Storm.
När vi tappade kontakten trodde vi att du var i fara.
-Hinner vi? -Jag ska försöka.
Men inga fler avbrott!
Du kommer att segra. Det vet jag.
De verkar inte behöva oss.
Vi är räddade!
Storm har med sin uppoffring och otroliga vilja
räddat Polemachus!
Hennes folk vill tacka.
Storm! Storm! Storm! Storm! Storm!
-Wow! Hör ni? -Ja. Storm förtjänar deras hyllning.
-Ja, men... -Vad?
Hur länge måste vi stanna på den här festplaneten?
-Tråkmåns. -Wolverine har rätt.
Vårt uppdrag är avslutat. Vi måste meddela professorn.
Men titta. Jag tror att Arkon verkligen gillar Storm.
Jag vet inte hur jorden hyllar dina otroliga gärningar
men Polemachus kommer för evigt att älska och avguda dig.
Det kommer jag också att göra. Ingen har gjort nåt liknande för mig.
Arkon, snälla. Säg inte så.
Ditt mod och din kärlek har gett mig tillbaka mitt folk.
Din skönhet har stulit mitt hjärta.
-Arkon, jag... -Vill du regera vid min sida?
Vill du finnas för mig som du finns för den här planeten?
Arkon. Det går för snabbt!
Du kan inte begära ett svar redan!
Jag har vetat sen jag först såg dig.
Jag... Ja!
Ja, det vill jag.
Jisses!
Jag presenterar vår drottning, Storm!
FORTSÄTTNING FÖLJER...
Text: Therese Nilsson