I forrige episode av "X-Men":
-Hvem er du? -Jeg er Polemachus' hersker Arkon.
Planeten min holder på å dø.
Du, elementenes herskerinne, kan redde oss!
Du vil begynne å forstå det når du ser min plagede verden.
Stormene svekker Verdons ring,
som beskytter planeten på samme måte som ozonlaget beskytter Jorden.
Jeg føler et forferdelig sår.
-Hva er det der? -Den sentrale energisenderen.
Polemachus er avhengig av den for mye, også sikkerheten.
Men, Arkon, den er årsaken...
Kreftene dine må da være sterke nok til å oppveie den.
Det er slutt, min kjære. Vi er frelst!
-Vil du herske sammen med meg, Storm? -Ja, det vil jeg.
Jeg presenterer vår dronning Storm!
Du store min.
Polemachus' folk! Til ære for Storm,
som har reddet planeten vår, og som er min forlovede
erklærer jeg herved Storm-festivalen for innstiftet!
Hvert år skal vi ære henne
for å vise vår nye dronning hvordan folk her viser kjærlighet og takknemlighet.
Polemachus vil igjen bli et kongerike med rikdom og tilfredshet!
Det er hardt å gjenoppbygge vår verden,
men vi må ikke lukke hjertene våre for livets gleder.
La feiringen begynne!
Det er noe galt med dette hølet. Jeg kan lukte det.
Jeg vil heller ikke miste henne. Men vi må ikke stå i veien hvis hun vil dette.
-Vi er jo vennene hennes. -Wolverine har rett.
Storms aksept av dette frieriet virker unaturlig plutselig.
Og hun vil bli hos ham på denne gjørmeballen for alltid.
Storm er ikke seg selv.
Kanskje det er fordi jeg er lykkelig for første gang i mitt liv.
Jeg forstår bekymringen deres.
Cyclops. Som lederen vår er du bekymret for meg.
Men du er sjenerøs nok til bare å ville det som er bra for meg.
Hank. Du har analysert beslutningen min og mener at logikken min ikke holder.
Min kjære venn. Beslutningen min kommer fra hjertet mitt, ikke sinnet.
Og Logan. Du vet best av alle hvor vondt det er når man ikke kan finne fred.
Jeg har vært engasjert i X-Men siden jeg var tenåring
og lot aldri meg selv ha et liv forbi det.
I mange år har jeg kjempet den ensomme kampen vår.
Men vår verden er fremdeles ikke et hjem for mutanter.
-Det er det eneste hjemmet vi har! -Ikke for meg. Her kan jeg utrette noe.
Jeg kan lege en såret planet og være lykkelig med en mann jeg elsker.
-En stor mann! -Som du nettopp har truffet.
Dere er familien min. Hvorfor kan dere ikke ta del i gleden min?
-Det gjør vi selvsagt. -Jeg vil aldri gå glipp av bryllupet!
Få en av de golfballene fra Arkon, så kan professoren følge deg opp midtgangen!
Mange takk. Du skal få se at Arkon er en stor mann.
Flåten er klar, Deres Majestet. De venter bare på ordren for å slå til.
Bra. Økosystemets ustabilitet er under kontroll.
Men det har kostet Polemachus mye i produksjon og rikdom.
Deres Majestet. Vitenskapsrådet har fastslått
at det store kaoset skyldtes det sentrale kraftnettet.
Det kunne enkelt vært løst ved å slå av hovedsenderen.
Og hva så, din tåpe? Alt ville blitt som før!
Verken kraft til vaktene eller lydighetsringer på arbeiderne!
Kaos. Opprør!
Jeg er enig. Det er utelukket å slå av nettet!
Byen har flere arbeidere enn polemachunere!
Vår verden ligger i ruiner. Vi trenger desperat hjelp til gjenoppbyggingen.
Og den hjelpen får vi fra vår nærmeste nabo Belgania!
Det er min plikt å minne deg på fredsavtalen vår med Belgania.
Folket vårt trenger arbeidere!
Uten dem vil vi komme tilbake til våre forfedres usle liv.
Polemachus' skjebne skal ikke bli stoppet av et stykke papir!
Vi angriper i kveld. Fyll arbeiderskipene til de sprekker!
Ikke vis noen nåde!
Oi! Dette er jo helt rått!
-Ekte gull! -Jeg kan bli vant til å være dronning.
Unnskyld, herskerinne. Vær så snill, ikke meld meg. Det skjer ikke igjen! Tilgi meg!
-Hei, det var min skyld. -Jeg ber deg. Ikke meld meg.
-Det var snålt, Storm. Hun var... -Hun var livredd.
-En storslagen hyllest, ikke sant? -Jo da. Kanskje litt for storslagen.
Du vet at Storms stamme tilba henne da hun var liten.
De gudinnegreiene rotet til hodet hennes.
-Men Xavier fikk ryddet opp i det. -Kanskje. Men se dere godt om.
Jeg er ikke så sikker på at dette stedet er så fantastisk som hun tror.
Hei, kamerat! Vi er kompiser med den nye dronningen.
Vet du hvor man får en burger og pommes frites her i området?
Vær så snill! Jeg beklager! Jeg må tilbake til jobben straks!
Han virket svært bekymret for den robotvakten.
Han var ikke bekymret, Hank. Han skalv i buksa.
Få nesa di klar, Logan.
Vi må kanskje snuse oss fram til noe avskum før besøket her er slutt.
Jeg tror ikke de skal hente pizza.
Vent, Logan. Vi vet ikke noe om dette.
-De skipene kan være... -Cruiseskip? Gi deg, Cyc.
Du har vært nok i rommet til å gjenkjenne krigsskip.
Vi må undersøke dette. Vi følger etter tøffingene.
Vi må ikke blande oss inn.
De har det jammen travelt. Jeg lurer på hvor de skal.
De skal til Belgania, som er vår nærmeste nabo i rommet.
De heter forsyninger, arbeidere og rangspersoner til den kongelige middag.
Og viktigst, min kjære: De henter skatter til bryllupet som vil friste og glede deg.
Vær så snill, Arkon. Du burde ikke gjøre deg så mye bry.
Det er ikke noe bry å glede deg. Det er bare en glede.
-Det var veldig mange skip. -Den siste krisen rammet Polemachus hardt.
Gårdene, fabrikkene, landsbyene og folket har lidd veldig.
De skipene henter hjelp til gjenoppbyggingen.
-Det er en enorm oppgave. -Vi skal klare den sammen.
Hva er dette?! Hvordan våger du ikke å knele foran meg?!
-Arkon! Du gjør henne vondt! Stopp! -Som du ønsker, min elskede.
Tilgi meg, Deres Majestet. Det skal ikke gjenta seg.
Du kan gå.
Den stakkars jenta var livredd for deg.
Frykten er så tjukk her at jeg kunne gått på rulleskøyter på den.
Vær så snill. Du er ny på Polemachus. Fiendene er listige og hensynsløse.
Vi har mistet venner på et øyeblikks uforsiktighet. Jeg må være fast.
Forsiktighet uten grusomhet er mulig.
Du må ikke dømme meg før du vet mer om vår verdens vanskeligheter.
Jeg kan ikke leve sånn! Vi må snakke om dette.
Selvsagt, Storm.
Kjærligheten din betyr mer for meg enn mine egne hjerteslag.
Men hva med tilliten din?
Du vil ikke angre. Det lover jeg.
-Laura! Nei! -Ben!
-Vil du prøve å si at de er frivillige? -Du fikk fram poenget, Logan.
Jeg skal gjøre de jernbøllene om til metallskrap!
Det vil jeg fraråde deg, min ivrige venn. Alle må bli med meg nå!
Du har nettopp pekt mot feil mann med den ertepistolen.
-Wolverine! Vent. -God idé.
-Han skjøt ned en av robotvaktene. -Det kommer flere. Dere utløste alarmen!
-Vi må dra nå! -Han har visst et poeng.
Vi er visst ikke bedt i utdrikningslaget.
Dere kjemper godt. Dere må gjøre dette ofte.
Jeg er Mentor, lederen for motstandsbevegelsen på Belgania.
Vil dere hjelpe meg med å befri folket mitt?
Beast! Wolverine! Få de fangene vekk herfra!
Det var bedre!
Opp i åsene! Nå!
De nye arbeiderne. Seksjon fem! Kode Omega!
Wolverine! Noen flere vakter?
Angående de vaktene...her kommer B-laget.
Vi må vekk herfra!
-Vi er avskåret! -Og så?
-Jeg sparte denne til en nødssituasjon. -Jeg tror dette må anses som det.
Beast! Skynd deg! Den begynner å lukke seg!
-Hank. Hvor alvorlig er det? -Litt verre enn jeg ville satt pris på.
Få helbrederne hit med det samme!
Du har alltid bodd på Polemachus. Hvilken foreslår du?
Det er upassende av meg, herskerinne.
Hvis jeg velger feil... Vær så snill, ikke spør meg.
Du har ikke noe å frykte. Jeg har snakket med Arkon.
Nei! Vær så snill!
Storm. Det er noe veldig galt her.
Jeg skal forandre det. Uansett hva det er, så kan jeg gjøre det bedre.
Arkon innrømmer at noen av skikkene deres kan virke harde for oss.
Men Polemachus kjemper for å overleve.
Jubilee. De trenger meg her. Arkon er en vennlig og anstendig mann.
Jeg elsker ham. Han ba om tillit fra meg. Kan du ikke forstå det?
Jo da. Men det er ikke meg du prøver å overbevise.
Hvordan går det, Beast?
Takknemlig for å leve, men ambivalent angående smertesentrenes sanne funksjon
i menneskets nervesystem.
Scott. Jeg har alvorlige bekymringer angående dette bryllupet.
Arkon er en nådeløs tyrann! Tusenvis av folket mitt er blitt slaver!
Tusenvis av andre er drept av robotvaktene hans!
Kanskje jeg bør ta en liten prat med brudgommen.
Jeg skulle ønske det var så enkelt, Logan. Storm elsker ham.
Hun må se tyranniet hans selv.
Vi har fått tilgangskodene til Arkons transportskip.
Vi kunne flyktet hvis det ikke hadde vært for det her.
Tårnet gir robotene energi og kontrollringene.
Hele politistatens struktur er avhengig av det.
Arkon bygger en enda kraftigere sender
som vil oppdage oss til og med her i grottene.
Det er nok på tide å si fra til Storm. Og knuse hjertet hennes.
Opprørerne og gjestene dine reddet de fleste slavene før vi fikk pågrepet dem.
Dette er uutholdelig! De forbryterske jordboerne må stoppes!
Men, Deres Majestet! De er Deres forlovedes venner.
-Hva om de gjør motstand? -Utslett dem!
Du trenger ikke bekymre deg for min forlovedes humør.
-Ta det rolig, Storm. De kommer nok. -Du spiser ikke middagen, min kjære.
-Smaker den ikke? -Det må være spenningen.
Men det har så vidt begynt.
Mine lojale undersåtter, i mine forfedres ånd: en skål!
For Storm, planetens frelser og erobreren av hjertet mitt.
Storm? Vil du reise deg og ta imot folkets kjærlighet?
Jeg...
-Jeg gikk vel ikke glipp av maten? -Pågrip dem!
Nei! Stopp denne galskapen! Cyclops! Logan! Hva driver dere med?!
Spør kjæresten din. Spør ham hvordan han får tjenere til palasset.
-Det er ikke gjennom stillingsannonser. -De er vel slaver, og ikke tjenestefolk?
Og hva så? Belgania herjet her da de var den sterkeste planeten!
Nå er det vår tur! Hva er galt med det? Det er skikken til alle store folk!
Det er ikke skikken til et rettferdig folk!
Hvordan kunne du lyve for meg, din slakter?!
-Hvordan kunne du få meg til å elske deg? -Jeg har ikke gikk deg lov til å gå!
Hun trenger ikke lov av noen. Slipp henne.
Det er nok av disse barnslighetene!
Kast dem i slavehullene!
Deg kvitter jeg meg med selv!
Du liker å skremme folk. La meg vise deg hvordan det føles.
Det er Storm!
Ringene!
Svekker hun dem mer, vil alt hun gjorde før bli opphevet!
-Polemachus blir lagt øde! -Storm, stopp!
Storm! Hør på meg. Du gjør noe galt!
Hvis denne jordhaugen din skal være her i morgen, kompis,
så bør du hente noen lysende golfballer til meg.
Du skader uskyldige mennesker!
Arkon får deg til å handle i strid med alt du tror på!
Storm! Han er ikke verd det!
Du har rett. Tilgi meg.
Kom. La oss komme oss vekk herfra.
Storm! Vær så snill!
Storm. Jeg kan skaffe deg hva som helst. Rikdommer! En hel verden vil tilbe deg.
Vi skal hjem.
Du er ingenting på jorden. Utstøtt og forhatt. Fryktet og hånet for evnene dine.
-Hva med slavene, Arkon? -Slavene? Hva betyr de for lykken vår?
-Alt, Arkon. -Jeg tilbyr deg en verden!
Ikke vær dum! Slavene betyr ikke noe.
Ingen vesener har rett til å slavebinde andre. Det vil du kanskje forstå en dag.
-Hva har du gjort?! -En kongelig bryllupsgave. Fra hjertet.
Til skipene! Til skipene!
Storm!
Hun virker så trist, Wolverine.
-Jeg må snakke med henne. -Gi henne litt tid, jenta mi.
Storm vet at du bryr deg. Du hjalp henne der, da det gjaldt.
Resten må hun komme seg igjennom selv.
Tekst: Tor Hundstad