Beklager, doktor,
men jeg kan ikke tro at en 60-åring står bak ugjerningene.
-Vær alvorlig, dr. Xavier. -Du må tro meg, inspektør.
Dr. Nathaniel Essex står bak lovbruddene.
Alle er enige om at forbryteren er en ung mann.
En vitenskapens mann kan ikke ha begått disse grusomhetene.
Essex er ikke menneskelig, ikke nå lenger.
Jeg har sporet ham halve livet og begynner å tro at han aldri var det.
Få vognen ut av veien!
Hvordan kjenner du den gale Essex?
Jeg ble først klar over besettelsene hans i 1859
da han jobbet for lord Grey, hans velynder og svigerfar.
Essex hadde vært fascinert av Charles Darwins teorier,
og særlig hans banebrytende arbeid i "Artenes opprinnelse".
Derfor mener jeg at naturlig utvalg har vært den fremste,
men ikke eneste grunnen til forandring. Jeg svarer nå på spørsmål.
Mr. Darwin, teorien din forklarer mangfold hos lavere arter,
men hva med menneskets sjel? Er vi ikke skapt i Gud bilde?
Jeg har ennå ikke anvendt mine observasjoner for mennesket,
men vil kanskje det i fremtiden.
Men burde ikke naturlig utvalg eksistere blant alle naturlige bestander?
Enten det er dyr, planter eller mennesket?
Jo, du har rett.
Siden vi har fjernet oss selv fra mekanismene for naturlig utvalg,
er ikke mennesket modent for et nytt evolusjonært skritt?
Nei, slett ikke.
Vi konkurrerer med våre medmennesker og er derfor underlagt naturlig utvalg.
Ja, du hadde et spørsmål.
-Mr. Darwin, jeg er dr. Nathaniel Essex. -Hyggelig, doktor.
Jeg ville snakke med dere om forskningen min.
Jeg har studert muterte mennesker og brukt noen av teoriene dine.
Dette er farlige tider for frittenkende vitenskapsmenn.
Jeg gleder meg til å lese det når du gir det ut.
Jeg har bevis som understøtter påstandene. Og med din støtte...
Mine teorier fikk en kjølig mottakelse, så det er nok jeg som trenger din støtte.
-Takk, sir. -Vær tålmodig, gutt. Og diskré.
Mr. Darwin, dette er dr. James Xavier, Grey Halls familielege.
Så, dr. Xavier, anser du meg som en kjetter eller en gærning?
Jeg respekterer arbeidet ditt,
men naturlig utvalg er å avfeie Guds hånd i skapelsen.
Så kjetter, altså.
Mine herrer, ha meg unnskyldt.
Jeg er lei av denne debatten. Hvordan går det med Rebecca?
Min kones tilstand har blitt verre.
-Kan du se til henne i aften? -Selvfølgelig.
Selv om Essex kunne behandle konen selv, var det ansett som usømmelig
at en lege behandlet egne familiemedlemmer.
Kan du gi meg gode nyheter om datteren min?
Ikke ennå, sir, men jeg er sikker på at behandlingen vil virke med tiden.
Behandling? Innrøm at du ikke vet hva som feiler konen min.
-Du fornærmer meg, sir! -Nei... Tilgi meg, min venn.
-Frustrasjonen tok overhånd. -Jeg forstår.
Det er nok søvnmangel, så jeg sier god natt.
Arbeidet hans bekymrer meg. Ideene hans er på kanten av blasfemi.
Jeg forstår, men han er svigersønnen min
og en av få ting som får min datter til å smile.
Jeg våget ikke å innrømme det, men sykdommen var et mysterium.
Rebecca, kjære, jeg trenger litt blod igjen.
Er jeg konen din eller en forsøkskanin?
Du er det kjæreste jeg har.
Derfor må jeg gjøre alt i min makt for å gjøre deg frisk.
Essex' laboratorium var på et asyl
for fysisk syke helt vest på godset.
Som direktør for asylet tok Essex inn stakkarer
som grunnet medfødte skavanker ikke kunne fungere i samfunnet.
Tilveiebringere visste at han betalte godt.
De hjalp ham å finne besynderlige personer på sirkus og pantomimer
der de måtte jobbe for livets opphold.
Jeg glemmer aldri da jeg ankom sammen med Darwin
for å bevitne presentasjonen av Essex' store verk.
Du har gjort meg i godt humør, dr. Essex. Vi gleder oss til å høre på deg.
Det bør dere gjøre. Denne veien.
Min interesser ligger ikke i gradvise mutasjoner over årtusener,
men i sprang man ser i kun én generasjon.
Mine herrer, la meg presentere morgendagens menn. Mr. Fuente.
Dere kjenner til elektroskopet.
Det viser effekten av en elektromagnetisk ladning.
Mr. Flannery, vær så god.
Dr. Essex, jeg er målløs.
Jeg forventet et mindre biologisk gjennombrudd,
men du fornærmer lærde menn med juks og fanteri.
-Men, men... -Ha meg unnskyldt. Jeg har ikke tid.
Vent! Jeg har funnet mekanismen bak arvelighet.
Med tiden vil jeg kunne kurere arvelige sykdommer.
Mennesket vil få full kontroll over sin egen kropp.
Vi blir mer enn mennesker. Vi blir guder!
-Milde makter! Du er gal! -Idioter! Blinde, gamle idioter!
Vil dere ha bevis? Jeg skal gi dere bevis!
Jeg skal vise dere og verden!
Hvordan er det knyttet til nedslaktingene her?
Det er bare halve historien, inspektør. Hvis du bare kunne...
Tror du fortsatt at dette er en vitenskapsmanns verk?
Han har forandret selve naturen.
Jeg tror at vesenet bak dette
er resultatet av denne mannens fordervelige eksperimenter.
Jeg ber deg bli med meg til Mansell Street.
Det kan være en sjanse til å stoppe den ondeste gærningen verden har sett.
Jeg fullfører historien på veien dit.
Etter å ha blitt utvist fra Royal Society ble Essex enda mer besatt.
Han opplevde fiasko etter fiasko. Med tiden ble han en eremitt.
Eksentrisk, en fanatiker.
Det gikk historier om merkelig hendelser på Grey Hall-asylet i parlamentet,
og det havnet i avisene.
Essex og lord Grey ble uvenner, mens Rebeccas tilstand ble verre.
Selv ikke de mest avanserte teknikker innen medisinen hjalp.
Selv om Essex prøvde å redde Rebecca,
ble hans fascinasjon for mutasjoner en stadig større besettelse.
Ja. Ja! Jeg har klart det.
Jaså, er jeg gal, Darwin? Idiot!
Du er en tilskuer til skapelsen,
mens jeg har blitt skaperen!
Utmerket. Jeg føler meg som en ny mann.
-Hva gjør du med oss? -Ikke vær redd, mine venner.
Med disse blodoverføringene blir dere mye mer enn mennesker. Mye mer!
Utrolig! Ikke engang en blemme!
Jeg forstår det ikke.
Bortsett fra blekheten har datteren din blitt mye bedre.
-Hva er det, kjære? -Jeg lovet å ikke si noe.
Det spiller ingen rolle nå. Nathaniel har behandlet meg.
-Hva har han gjort? -Hva slags behandling?
Ingen profesjonell sjalusi, James. Du sa selv at det var fantastisk.
Hvordan våger han? Den arrogante, innbilske jyplingen.
Sir, det er best å ikke forstyrre Rebecca i denne kritiske fasen.
Du må snakke med Essex. Vi må finne ut hva han har gitt datteren min.
Essex! Det er Xavier. Jeg må snakke med deg.
Som du ønsker, James. Kom inn.
-Dr. Essex, jeg... -Jeg er ikke doktor lenger.
Snakker de fortsatt om meg på Royal Society?
Ja, de snakker om fordervelige eksperimenter det sies at du utfører.
Fordervelige... Det skal jeg huske når jeg blir slått til ridder. Stig på.
Er dette asylet ditt?
Av små begynnelser har store ting blitt skapt.
-Nei, ikke mer! -Gode Gud!
Selv ikke dyr fortjener slik behandling.
Er behandlingen de får der ute bedre?
Slipp disse stakkars skapningene! Nå!
De er uferdige, doktor.
Jeg kan ikke la deg gjøre dette.
-Du har virkelig blitt gal. -Jeg er ikke gal!
Du får ikke stoppe meg, James.
Det er over, Nathaniel!
Nei! Arbeidet mitt! Forsøksobjektene mine!
-Hva gjør... -Ikke gå. Barna mine. Nei!
Demoner! Djevelens avkom!
De kom fra mørket, demoner som skyter Hades' ild.
-Jeg mente det ikke. -Flannery, Vochek! Barna mine!
Ta ham!
Jeg er redd, Herre. Hvorfor forsaker du meg?
Hvis du har nåde, fri meg fra dette.
Ikke skad meg, sir.
Herren bryr seg om alle. Hvorfor tror du han har forsaket deg?
Jeg ville bare tjene penger til familien min i Irland.
Hungersnøden. Vi...
Jeg skal ikke skade deg. Jeg heter James Xavier og er lege.
-Nei! Det var det den andre sa. -Jeg er ikke som den gærningen.
-Jeg vil hjelpe deg. Hva heter du? -Flannery, sir. Thomas Flannery.
-Der er en av dem! Demon! -Bli hvor dere er! Hør på meg!
-Det er dr. Xavier! La ham snakke! -Denne mannen er ikke en demon!
-Han er et monster! -Nei! Han er annerledes, ja.
Han har evner som skremmer oss, men han valgte dem ikke selv,
slik vi ikke kan velge øyenfargen vår.
De virkelige monstrene går uoppdaget blant oss.
Der er monsteret deres, Nathaniel Essex!
-Essex! -Gærningen på Grey Hall!
-Slakter! Kjetter! -Nei! Hold dere unna meg.
-I alle dager! -Idioter! Dere kan ikke dømme meg.
-Hva skjer? Alt bråket? -Min kjære, vi må flykte øyeblikkelig.
Hva er det som skjer? Du skader meg.
Hva har du gjort med deg selv? Behandlingene...
-Hva har du gjort med meg? -Ikke vær redd, min kjære.
Sammen blir vi Adam og Eva for en ny begynnelse.
Rebecca! Rebecca!
Folkemengdens rettferdighet var rask. Ingenting ble skånet i hevnen.
Essex var borte. Laboratoriet og notatene hans ble ødelagt.
Alt jeg fant i ruinene, var gærningens dagbok.
Lord Grey jobbet i det stille for å hjelpe de muterte menneskene i London.
De fleste forsvant i kloakken.
Rebecca sa aldri et ord igjen.
Selv reiste jeg verden rundt på jakt etter Essex
mens jeg dokumenterte blodbadet hans "nye menn" etterlot seg.
Og her endte jakten min. Jeg har sporet Essex til leiligheten ovenpå.
Kom igjen, karer.
Jeg har prøvene du ba om, dr. Essex.
Din idiot! Jeg ville ha denne i live. Jeg ga deg liv, Jack.
-Jeg kan reversere min egen skapelse. -Beklager, dr. Essex.
Essex fins ikke lenger.
Fra nå av skal du kalle meg Mister Sinister!
Jeg forstår ikke.
Et siste stikk. Nå frykter jeg at jeg aldri kommer til å ta ham.
Men hvis jeg ikke kan det, håper jeg at andre kan det.
Tekst: Nina Flesvik