Tidligere...
-Tar du denne kvinnen til din ektefelle? -Ja.
-Du skal knuse dem alle. -Jeg skal knuse dem alle.
Xavier, grusom vold. Møt meg på disse koordinatene.
-Magneto, det er i Antarktis. -Bon voyage.
Hva om jeg løy om at jeg ikke kan ta på andre?
Et voldelig angrep mot mutantene skjer ved mutantenes rehabiliteringssted.
-Hei. -Kom inn.
Hva med en redselsfull treningsøkt?
Uff, da.
Skyt mot den mutanten. Full guffe!
Jean, vi må dra om vi skal nå øya før solnedgang.
Dette er ikke økten jeg hadde planlagt.
Er treningsrommet imot deg
...vend treningsrommet mot seg selv.
Xaviers skole. Her hørte jeg til en gang.
Jeg var en X-Man.
-Besluttsomheten din falmer, Morph. -Du! Hva vil du?
Jeg skal sørge for at du er tro mot oppdraget vårt: Å knuse X-Men.
Knuse X-Men? Nei.
De er vennene mine!
Venner svikter ikke venner, Morph. De forlater dem ikke.
Nei, men to er borte. Jeg sendte dem...
-Jeg sendte dem... -Til et veldig romantisk sted.
Men Cyclops og Jean Grey er mine.
Endelig er vi alene, bare oss to.
-Ikke et menneske å se på mils avstand. -Åh, Scott.
Hei, der! På seilbåten!
Hvem kan det være? Jeg trodde øya var ubebodd.
Jeg har en beskjed til dere!
-Vær så god. -Med glede.
Dere har visst blitt satt i land. For godt.
-Ingen inviterte deg med på reisen. -Scott!
Du skal ingen steder.
Sett krage på dem. Jeg vil ikke måtte skade dem ennå.
-Kreftene mine! -Disse har gått av moten på Genosha.
Men på deg ser det bra ut.
Det blir lettere om du ikke gjør motstand. Og mindre farlig.
-Hvem er du? Hva vil du oss? -Mitt navn er Sinister. Mr. Sinister.
AKUTTMOTTAK SYKEHUS
POLITI
Politifolk og media.
Dårlig kombinasjon for en såkalt bevæpnet bråkmaker som jeg.
Da sniker vi oss inn. Kom igjen.
-Etter deg. -Bra jobba, Beast.
Storm. Hva har de gjort mot deg, jente?
Hun sover dypt, men ifølge legejournalen
bør Storm bli bra igjen, etter hvert.
Jeg skulle ikke forlatt henne. Jeg burde hjulpet henne.
-Det var ikke din feil. -Jeg prøvde i det minste!
Jeg lovte ikke, for så ikke å dukke opp!
Jeg fikk ikke vite om oppdraget.
Ikke gi meg det pisspreiket. Jeg var med Storm da hun kalte på deg.
Dette er virkelig rart.
-Kanskje noen... -Noen er hos mutanten!
-Uff, da. -Vakter!
Kanskje vi bør komme tilbake i den ordinære besøkstiden.
MENNESKEHETENS VENNER
Leder! Leder! Leder!
Det vi har fått til i kveld, er en advarsel
til alle mutanter om hva fremtiden bringer dem.
Morgendagen tilhører menneskeheten.
En menneskehet fri for denne grusomme mutant-sykdommen.
Her er én av dem! En mutant! Hva skal vi gjøre med henne?
-Bli kvitt henne! -Ett mutantmisfoster mindre!
Dere hørte dommen. De normale menneskene har talt.
Kaller du de gærningene normale?
Hvorfor hater dere oss? Hva har vi gjort dere?
Dere ble født. Før henne bort!
Du er modig når hendene mine er bundet.
Slutten på visa, drittsekker.
Du velger jammen rare steder å henge.
Storm ba meg dra til dem, og så tok de meg. Ikke min feil.
Om du visste hva jeg måtte gjøre for å finne deg.
-Kom, vi tar dem! -De er i smuget.
-Etter dem, kom igjen! -Vi tar dem!
Disse stadige anklagene er lite produktive.
Det nytter ikke å godsnakke. Du var ikke der da Storm trengte deg.
Dere to bråker nok til å vekke de halvdøde.
-Gambit, du er like hel. -Ikke takket være deg, chérie.
-Du sa et kyss ikke kunne skade. -Det gjorde jeg ikke.
Du tok et kyss og fikk straffen.
Gambit går aldri dit han ikke ble invitert.
-Dette er ikke tiden for å være sint. -Gambit.
Jeg kom visst tilbake akkurat i tide. Nyhetene jeg har, er foruroligende.
Jeg har oppdaget at vi muligens er under angrep av et uvanlig våpen.
Et nevrovåpen som endrer hjernebølgene
og får offeret til å oppføre seg rart, til og med irrasjonelt.
Det kan ikke stemme... Men jeg kan lukte ham.
Morph er her. Han lever.
Grip ham. Han påvirkes av nevrovåpenet.
-Morph, hva gjør du? -Stopp ham!
Stopp, min venn. Du er ikke deg selv.
Det er ikke jeg som ikke er meg selv. Kan du ikke lukte ham?
Det er ikke professoren. Det er Morph.
Han er ute av kontroll. Ødelegg ham!
Gambit har aldri hørt professoren si det før.
Har du sett? Jeg er kurert. En ulykke kommer sjelden alene.
En plasmagranat!
-Han er i live. -Og i dårlig humør.
Jeg nekter å tro det. Jeg stenger skolens forsvarsområde.
-Han kan ikke forlate eiendommen. -Hvorfor vil Morph skade oss?
Jeg vet ikke sikkert. Kanskje fordi vi forlot ham.
-Du drar vel ikke uten å si ha det? -Ha det.
Jeg vet at du føler deg sviktet, Morph.
Etter at vi fikk juling av sentinelene, skulle Cyclops hente deg og Beast.
Cyclops måtte forlate deg for å redde oss andre.
Han tok kanskje feil, men det er ingen grunn til hevn.
Hvem prøver du å overbevise? Meg eller deg selv?
Oi! Hvem skal jeg skyte? Jeg må stoppe én av dem, men hvem?
Du må skyte oss begge. Det er den eneste måten å ta Morph på.
Bra skudd.
Unnskyld! Jeg trodde kun den ekte deg ville bedt meg skyte begge.
Vi lærer mens vi lever.
-Morph? -Ja. Han slapp unna.
-Hvor drar han nå? -Han tar den han hater mest.
Hele livet deres har jeg observert dere, fulgt dere, studert dere.
Dere er prototypene. De utvalgte.
Gjennom deres avkom vil jeg kontrollere fremtiden til alle mennesker på jorden!
Som du vil, Sinister, men la Jean være.
Nei, Scott. Samme hva som skjer, er vi sammen.
Jeg visste jeg hadde rett.
Deres genetiske materiale blir grunnlaget.
Blodlinjen til en uslåelig mutantrase som skal bli slavene mine.
Gjennom dere skal jeg gi liv til fremtiden.
Jeg kan ikke tro det. Morph lever.
-Så uventede og velkomne nyheter. -Han er ikke den Morph du kjente.
Han hater X-Men. Noen ganger føler jeg alle hater oss.
For hvert menneske som gir etter for hat og frykt, vil hundrevis kjenne sannheten.
-De er fremtiden. -Morph trodde også det en gang.
Nå vil han bare hevne seg.
Turtelduer?
Kom frem, kom frem, hvor enn dere er.
Ser ut som gamle Cyke trenger noen seiletimer.
Morph, du lever!
Og dere er gift, eller er dere det?
Jeg erklærer dere for forræder og forræderske.
-Er dette en spøk? -Det var ingen spøk da du forlot meg.
Vil du kjenne dine siste sekund på jorden tikke vekk?
Nei, Morph. Cyclops måtte gjøre det som gagnet resten av gruppen.
Det ville du gjort også.
Det er lett for deg å si. Han har aldri forlatt deg.
-Skyter du ham, ødelegger jeg deg. -Du igjen? Hvem er du?
Du vet hvem jeg er, Morph. Tenk. Husk.
Jeg kan ikke. Jeg kan ikke...
Jeg fant deg liggende livløs foran mutantenes hovedkvarter
etter at "vennene" dine forlot deg.
Jeg helbredet den ødelagte kroppen din. Jeg ga deg nytt liv.
Men sinnet ditt kunne ikke helbredes. Du ble to personer.
Den du ville gjenkjenne som Morph, og den som interesserte meg.
Den som ville hevne seg på forræderen.
Jeg husker det.
-Ødelegg dem. Riv dem i filler. -Jeg ville ikke satset på det.
Jeg trodde aldri at superhørsel kunne gjøre så vondt.
Det er fordi du aldri har hørt Ruckus lage et rabalder før!
Har ingen fortalt deg at man ikke sparker noen som ligger nede, Hairbag.
Hvem ga deg navnet mitt?
Gjør du narr av meg? Ingen gjør narr av Hairbag!
Jeg får bare smekke deg som en klegg.
Du blir bare en blåfarget flekk i sanden.
Det er vel greit at jeg blir med?
To av dere. Oddsen blir bedre og bedre.
Jeg kveles! Øynene mine, jeg kan ikke se!
Da ser du ikke hva som kommer.
Gambit sier spill rettferdig, eller la være å spille.
-Kom til Gorgeous, kjekken. -Gambit liker å spille kostbar.
Du må gjøre det bedre enn det.
Gambit! Fingrene av fatet, din vandrende kjærepytt.
Det ville du ikke sagt om du kjente meg bedre.
Hei, Gorgeous. Hvor er...
"Det edleste svar er vennlig stillhet når de krangler."
Alfred, Lord Tennyson.
Vi øvde oss på B-laget. Nå er vi klare til kamp.
Ønsket ditt blir nok oppfylt, mon ami.
Du får ikke blande deg i mitt største eksperiment.
Morph. Du må hjelpe oss.
Hør her, du er fortsatt en del av gjengen. Du er fortsatt en X-Man!
En X-Man.
Fremtiden tilhører overlegne mutanter, de jeg skal skape.
Ingen av dere er nødvendige.
Du holdt meg i live. Og ondskapen som finnes i meg.
Men selv de verste av oss har noe godt i seg.
Jeg skulle latt deg dø.
La ham være, Sinister. Det er meg du skal slåss mot.
Kroppen min! Det er ikke mulig!
Så du liker å leke Gud med mutantenes liv.
Bare hold deg unna vennene mine!
Ruckus, flyet...
Bare flykt, du. Jeg holder øye med deg.
Cyclops, går det bra?
Nei, ikke før det svinet får svi for det han har gjort!
Glem det, Scott. Det går bra med oss. Vi skal hjem.
-Ugift... -Fortsatt gift, i hjertet vårt.
Og vi skal gifte oss igjen en dag.
Hvor er Morph?
-Morph, nei! Kom tilbake! -La ham dra, Wolverine.
Morph er nok redd for hva han kunne gjort mot oss.
Han må takle det han har blitt.
Han er vennen min. Han er den eneste som kunne få meg til å le.
Jeg forlater ham ikke denne gangen.
Du ser godt ut til å være en døende mann, Magneto.
Jeg er skuffet. Du har aldri løyet for meg før.
Hva mener du? Det var du som hadde noen siste ord å dele.
Jeg merker nærværet av noe dystert.
-Snøskred! -Vi har gått i en felle!
FORTSETTELSE FØLGER...
Tekst: Jorid Andorsen