I tidigare avsnitt...
Tager du, Scott Summers, denna kvinna till hustru?
-Du ska förgöra dem alla. -Jag ska förgöra dem alla.
Xavier. Fruktansvärda våldshandlingar. Möt mig vid de här koordinaterna.
Magneto! Det är i Antarktis.
Trevlig resa.
Tänk om jag har ljugit om att jag inte kan vidröra andra människor?
Ett våldsamt angrepp mot mutanter kommer att ske vid gruppboendet.
-Hej. -Kom in.
Ska vi ta ett riktigt bestialiskt träningspass?
Oj då!
Skjut mutanten! Med full energi!
Nu måste vi sätta fart om vi vill komma fram före solnedgången.
Det här är inte den träning jag programmerade in.
När träningsrummet går emot en...
...får man vända det emot sig själv.
Xaviers skola! Här har jag hört hemma en gång.
Jag har varit en X-Man.
-Din beslutsamhet vacklar, Morph. -Du! Vad vill du?
Jag vill se till att du fortfarande följer vårt syfte att förgöra X-Men.
Förgöra X-Men? Nej!
De är...mina...vänner!
Men man sviker inte sina vänner, Morph. Man överger dem inte.
Nej. Men två saknas. Jag skickade dem...
-Jag skickade dem... -Till ett romantiskt ställe.
Men Cyclops och Jean Grey är mina!
Äntligen är vi ensamma. Bara vi två.
-Inte en enda människa på mils avstånd. -Åh, Scott!
Ohoj! Ni på segelbåten!
Vem kan det vara? Jag trodde att ön var obebodd.
Jag har ett meddelande till er!
-Säg det! -Med nöje!
Ni har visst hamnat i torrdocka.
-Ingen bjöd in dig till vår smekmånad. -Scott!
Du ska ingenstans, damen.
Sätt på dem halsringar. Jag vill inte behöva skada dem...än.
-Mina krafter! -De är numer omoderna på Genosha.
Men på er passar de bra.
Det blir lättare om ni inte gör motstånd. Och mindre farligt.
Vem är du? Vad vill du?
Jag heter Sinister. Mr Sinister.
SJUKHUS
POLIS
Poliser och media. Ingen bra kombination för den som utmålas som bråkmakare.
Då smyger vi oss in. Kom.
-Du först. -Bra jobbat, Beast.
Storm! Vad har de gjort med dig, tjejen?
Hon sover djupt, men enligt journalen ska hon återhämta sig med tiden.
Jag borde inte ha lämnat henne ensam. Jag borde ha hjälpt till!
-Det var inte ditt fel. -Jag försökte åtminstone hjälpa till!
Jag lovade inte att ställa upp för att sen inte dyka upp!
Jag visste inget om uppdraget.
Försök inte med mig! Jag var med Storm när hon ringde dig.
Det här är märkligt. Någon kanske...
-Någon är i mutantens rum! -Oj då.
Väktare!
Vi kanske ska återkomma under besökstiden.
MÖTE MED FRIENDS OF HUMANITY
Ledare, ledare!
Det vi har uppnått i kväll är en varning till alla mutanter
om vad framtiden har att erbjuda.
Morgondagen tillhör mänskligheten.
En mänsklighet som har befriats från den stinkande mutantsjukan.
Här kommer en av dem! En mutant! Vad ska vi göra med henne?
-Gör er av med henne! -Ett missfoster mindre!
Ni hörde domen. De normala människorna har sagt sitt.
Kallar du de här galningarna normala? Varför hatar ni oss? Vad har vi gjort er?
Ni har fötts. - För bort henne!
Ni skulle inte vara lika modiga om jag inte var bunden!
Nu räcker det, era skithögar.
Du väljer konstiga ställen att hänga på.
Storm skickade mig till deras högkvarter och en gorilla grep tag i mig.
Jag fick lukta på mycket tuggummi för att hitta dig.
-Vi tar dem! -De är i gränden!
-Efter dem! -Ta dem!
Alla beskyllningar leder ingen vart.
Det kvittar hur du vrider till det. Du ställde inte upp för Storm.
Ni två väsnas så att de halvdöda vaknar.
-Gambit! Du mår bra. -Inte tack vare dig, chère.
-Du sa en kyss inte skadar. -Inte alls! Du stal en kyss av mig.
Gambit går aldrig dit han inte är bjuden.
-Nu ska vi inte vara arga. -Gambit!
Jag är tydligen tillbaka i grevens tid. Och jag har oroväckande nyheter.
Jag tror att vi alla kan ha angripits med ett mycket ovanligt vapen.
En neuralstörare som förändrar hjärnvågorna
och får måltavlorna att uppföra sig på märkliga och irrationella sätt.
Det kan inte stämma. Men jag känner lukten av honom.
Morph är här. Han lever!
Håll fast honom. Han påverkas av neuralstöraren.
-Vad sysslar du med, Morph? -Stoppa honom!
Sluta, min vän. Du är inte dig själv.
Det är inte jag som inte är mig själv. Känner ni inte lukten?
Det är inte professorn. Det är Morph.
Han har tappat kontrollen. Förgör honom!
Gambit har aldrig hört professorn säga så förut.
Har man sett? Jag är botad.
Nå, tjänster och gentjänster.
Plasmagranat!
-Han lever. -Och är på uselt humör.
Helt otroligt. Jag aktiverar skolans försvarsmurar.
-Han kan inte ge sig av. -Varför vill Morph göra oss illa?
Det vet jag inte. Kanske för att vi övergav honom.
-Gå inte utan att ta farväl. -Farväl.
Jag vet att du känner dig sviken.
När vi fick stryk av Sentinels försökte jag få Cyclops att hämta dig och Beast.
Cyclops var tvungen att lämna er för att rädda oss andra.
Han kanske gjorde fel, men det är inget skäl att hämnas.
Vem försöker du övertala? Mig eller dig själv?
Oj... Vem ska jag skjuta?
Jag måste stoppa en av dem, men vem?
Du måste skjuta oss båda. Det är enda sättet att träffa Morph.
Bra skjutet.
Förlåt! Jag var säker på att bara du skulle be mig att skjuta båda.
Man lär så länge man lever.
-Morph? -Ja, han kom undan.
-Vad ska han nu göra? -Ge sig på den X-Man han hatar mest.
I hela era liv har jag iakttagit er, följt er och studerat er.
Ni är prototyperna. De utvalda.
Utifrån er avkomma kan jag kontrollera alla människors framtid!
Som du vill, Sinister, men lämna Jean utanför!
Nej, Scott! Oavsett vad som händer är vi tillsammans.
Jag visste att jag hade rätt.
Ert genetiska material blir grunden.
Blodslinjen som skapar en oslagbar ras med mutanter som blir mina slavar.
Genom er ska jag föda fram framtiden.
Helt otroligt! Morph lever.
-Det är så oväntat och roligt. -Han är inte som förr.
Han hatar X-Men. Ibland tror jag att alla hatar oss.
För varje människa som ger efter för hat och rädsla
finns det hundratals som är villiga att inse sanningen.
-De är framtiden. -Det ansåg Morph också en gång.
Nu vill han bara hämnas.
Turturduvor?
Fritt fram nu!
Gamle Cyke behöver visst ta seglingslektioner.
Morph! Du lever!
Och du är gift. Eller är du det?
Nu förklarar jag er svikare och svikerska.
-Är det här ett sjukt skämt? -Du lämnade mig att dö!
Hur känns det att dina sista sekunder på jorden rinner ut?
Nej, Morph. Cyclops gjorde det han måste för teamets bästa.
Du hade gjort samma sak.
Det är lätt för dig att säga. Dig har han aldrig övergivit.
-Skjut honom, så förgör jag dig. -Du igen? Vem är du?
Du vet vem jag är, Morph. Tänk efter. Minns.
Jag... Jag kan inte.
Jag hittade dig livlös utanför verket för mutantregistrering
efter att dina vänner hade övergett dig.
Jag läkte din sargade kropp och gav dig nytt liv.
Men ditt sinne gick inte att rädda. Du blev två personer.
Den som ni känner som Morph och den som intresserade mig.
Den som ville hämnas på den som svek honom.
Jag minns!
-Förgör dem. Slit dem i stycken. -Var inte så säkra på det.
Tänk att superhörsel kan vara så smärtsamt.
Du har aldrig hört Ruckus ställa till oväsen förut!
Har du inte hört att man inte ska sparka på den som ligger, Hairbag?
Vem har berättat vad jag heter?
Driver du med mig? Ingen driver med Hairbag!
Jag får smälla dig som en spyfluga!
Du blir bara en blå fläck på sanden.
Jag får väl också vara med?
Två stycken? Oddsen blir allt bättre.
Jag kan inte andas. Och inte se!
Då vet du inte vad som händer nu.
Den som inte spelar schysst får inte vara med.
-Kom till Gorgeous, snygging. -Gambit vill spela svårfångad.
Du måste vara mer svårfångad än så.
Gambit! - Håll dina fingrar för dig själv, din vandrande tjärpöl.
Så skulle du inte säga om du kände mig bättre.
Du, Gorgeous! Var är...?
"Det ädlaste svaret på sådant är en vänlig tystnad när de väsnas."
Alfred Lord Tennyson.
Vi har tränat med B-laget. Nu är det dags för den stora matchen.
Du får nog som du vill, mon ami.
Ni får inte lägga er i mitt främsta experiment.
Morph! Du måste hjälpa oss.
Oavsett vad som har hänt så är du en del av teamet. Du är en av X-Men!
En av X-Men!
Framtiden tillhör överlägsna mutanter. De som jag kommer att skapa.
Ingen av er behövs.
Du höll mig vid liv. Liksom ondskan som bor inom mig.
Men även de värsta innehåller något gott!
Jag borde ha låtit dig dö.
Låt honom vara, Sinister. Det är mig du vill åt.
Min kropp! Det är omöjligt!
Du vill leka Gud med mutanters liv.
Håll dig borta från mina vänner!
Ruckus! Planet...
Stick, bara. Jag ska hålla utkik efter dig.
Mår du bra, Cyclops?
Nej, och det gör jag inte förrän han har sotat för det han har gjort.
Glöm det, Scott. Alla mår ju bra. Nu ska vi åka hem.
-Utan att vara gifta. -Vi är gifta i våra hjärtan.
Och en dag får vi gifta oss igen.
Var är Morph?
-Morph! Nej, kom tillbaka! -Låt honom fara, Wolverine.
Morph är nog rädd för vad han kan göra om han stannar kvar.
Han måste lära sig att hantera det han är.
Han är min vän. Den enda som kan få mig att skratta.
Den här gången överger jag honom inte.
Du verkar må bra för att vara döende, Magneto.
Jag är besviken. Du har aldrig ljugit för mig förut.
Vad menar du? Det var du som skulle säga några sista ord.
Jag känner en närvaro av något ondskefullt.
-Snöskred! -Vi har gått rakt i en fälla!
FORTSÄTTNING FÖLJER...
Text: Ellinor Larsen