I tidigare avsnitt...
Det första jag tänker göra som president
är att benåda dr Henry McCoy, en mutant.
"Det som ros vi kalla med annat namn dock lika ljuvligt doftar."
Kom igen, spräng mutantcentret!
Inga fler mutanter! Inga fler mutanter!
Stick!
Jag är bara en vanlig mutant. Jag har inga krafter.
-Inga fler mutanter! -Stopp!
Vet du inte att det är ett farligt vapen?
Det vi har åstadkommit i kväll
är en varning för alla mutanter om vad framtiden innebär för dem.
MUTANTER VÄLKOMNA
Inga fler mutanter.
Varför hatar ni oss? Vad har vi gjort er?
Ni har fötts.
-Du lyckades igen, kompis. -Vi lyckades, Alec.
Den medicinska forskningen framskrider som byggandet av en stor katedral.
Med hjälp av många händer.
Jag blir inte exalterad förrän behandlingen visar sig fungera.
-Ska vi titta till patienten? -Ja, givetvis.
-Hallå? -Det är bara jag, Carly. Dr Bolson.
Dr Bolson! Har ni dr McCoy med er?
-God dag, Carly. -Hej, Hank.
Allt är förberett för ingreppet. Provsvaren ser utmärkta ut.
Hur kommer det att kännas att få se? Tror ni att jag får göra det?
Dr Bolson och jag har jobbat länge med behandlingen. Vi är hoppfulla.
-Du kommer väl att vara med, Hank? -Ja, så klart.
Vad...? Alec! Stäng dörren!
Vad är det? Berätta vad som pågår!
Ingen fara. Jag är här. Håll i dig!
Vad händer? Varför skriker de, Hank?
Ingen fara.
Där är han! Henry McCoy, president Kellys favoritmutant
med en människa i famnen!
Få bort hans smutsiga tassar! De är ondskefulla!
Inga fler mutanter! Inga fler mutanter!
Ta med henne härifrån. Snabbt!
Vart ska du, Hank? Du får inte komma till skada.
-Mutant! -Ja, det är jag.
Ni självutnämnda samhällsomstörtare förstår inte
mutationens viktiga roll i arternas utveckling.
På honom!
Jag beklagar.
Er ilska gentemot den alienering som ni upplever är missriktad.
Snuten!
De angrep ett sjukhus för blinda!
Lämna mig ensam med de där idioterna i fem minuter!
Wolverine! Sluta! Du vet att vi inte får...
"X-Men hämnas aldrig." Jag vet! Och? Ska vi låta dem komma undan ostraffat?
Nej, men vi måste gå försiktigt fram.
Försiktigt?
Friends of Humanity får kraft av allmänhetens hat mot mutanter.
Vi kan inte ge dem vatten på sin kvarn genom att gå bärsärkagång.
Då avvaktar jag, men jag tänker ge mig på dem.
Om vi inte kommer på ett mer stillsamt sätt att få stopp på dem
blir det några färre medlemmar som besudlar planeten.
Var är du, professorn?
Jag har ofta funderat på hur det skulle kännas att kunna använda benen igen.
Men jag föreställde mig aldrig att jag skulle vada genom ett träsk.
-Som de mäktiga har fallit! -Amphibius!
Magneto talar och Savage Land darrar!
Släpp oss. Vi har inte gjort dig något illa.
Om jag fick bestämma skulle mina vänner få äta upp er.
Men jag tjänar den nya regenten i Savage Land.
Vi kommer aldrig mer att bli vår skapares slavar.
Vår nye ledare har gett oss stora krafter.
Den här vägen, Charles!
Försiktigt. Just det.
Är det någon hemma?
Försiktigt...
Där borta!
Det var en vidrig mutant...
Ta med honom in.
ÖGONKLINIK
"Vi arbetar i vår anletes svett på dagen och funderar i lampans sken på natten."
-Hank, jag... -Hur mår Carly?
Hon mår bra.
-Jag vill inte säga det här, men... -Vad är det?
Efter det som hände i går har sjukhusets styrelse sagt...
De oroar sig för patienterna.
Med en mutant bland personalen förvärras läget.
Är inte vårt arbete viktigare än att göra rasisterna till lags?
Det finns ett annat problem.
Min dotter betyder allt för mig! Jag gick med på experimentet,
men jag låter inte en vidrig mutant vidröra min dotter!
-Carlys pappa? -Ja.
Jag vill göra det som är bäst för Carly. Jag ger mig av.
-Jag är ledsen, Hank. -Jag vet, Alec.
Jag vill bara ta farväl.
RUM 764
Hank? Är det du?
-Hur visste du det? -Din aftershave.
-Tycker du om doften? -Verkligen. Den kan jag vänja mig vid.
Jag är så glad att du mår bra. Gruppen som är emot mutanter...
-Men hur visste du det? -Att du är mutant?
Även om jag är blind vet jag vad som pågår i världen.
-Bryr du dig inte om det? -Givetvis inte.
Inte nu. Aldrig någonsin.
Jag beklagar, men jag kan inte vara med vid ditt ingrepp i morgon.
Va? Varför inte?
Jag behövs i ett annat ärende.
Det gör inget.
Dr Bolson är en lysande kirurg.
-Du får bästa möjliga vård. -Jag vet.
Jag kommer snart och hälsar på. Jag ska tänka på dig i morgon.
Men det var dig jag ville se.
FAMILJEFOTON
-Jag tänkte att du kanske var hungrig. -Nej. Men tack.
Det handlar väl om Carly?
Varför måste jag drabbas av det här? Varför kan jag inte vara normal?
Det är inte rättvist.
Vi måste tänka på hur våra gåvor kan vara till nytta.
Gåvor? Jag kan inte stå någon människa nära.
Jag riskerar att utsätta dem för fara.
Mina föräldrar, mina syskon, och nu...
Nu kvinnan som jag älskar.
Jag hade ingen aning om att hon var så viktig för dig.
Det var lättare när jag var upptagen av mitt arbete.
Jag kunde låtsas att andras åsikter var oviktiga.
-Vad tycker hon om dig? -Jag tror att hon tycker om mig.
-Det är ju underbart! -Nej!
Jag låter henne inte vara med mig. Det är för farligt.
Du kanske ska låta henne avgöra vilka risker hon vill ta.
Prata med henne, Hank. Ge henne möjligheten.
Det är dags.
Ursäkta ett ögonblick, Carly.
-Hank! Du får inte vara här. -Hank!
-Ja, Carly. Jag är här. -Hur visste du det?
Hon känner igen min aftershave.
Ska jag kasta ut honom?
Nej. Mannen som utformade behandlingen förtjänar att vara med.
Nå?
-Du är...vacker. -Det är du också.
Men jag, då?
Du ser hyfsad ut. Men varför har du inte mjuk päls som Hank?
Jag har bättre rakhyvel.
Carly, hur mår du, min...? Du!
-Ditt odjur! -Jag ska ge mig av.
Det kan du ge dig på! Nu!
Gör inte så här, pappa.
-Jag hör av mig. -Det gör du inte alls!
Min dotter ska inte umgås med ett vidrigt missfoster!
Utan dr McCoy hade det inte varit möjligt att operera din dotter!
Han är mutant!
Sluta, pappa!
I dag är en glädjens dag. Carly kan se. Låt det räcka så.
Hank!
Tack, Alec. Men det blir nog aldrig möjligt att nå fram till såna personer.
Jag glömde ge Carly den här.
-Kan du göra det? -Självklart.
Hank! Kom fort!
Nej... Carly!
Carly!
Var är Carly? Vart har de fört henne?
Mutant! Det här är ditt fel! Carly!
Det var intoleranta mutanthatande dårar som du som tog din dotter!
Om hon råkar ut för något...!
Jag ska hitta henne.
Om du vill se din dotter i livet igen så hjälper du mig.
Vänta!
-Nå, mr… -Logan. John Logan.
-Logan. Hur mår ni? -Mutanten gav mig ordentligt med stryk.
-De är odjur! Helt oförutsägbara. -Verkligen.
Jag skötte mig själv när den äckliga mutanten stötte ihop med mig.
"Ursäkta mig," sa han. Jag ursäkta honom rakt i ansiktet.
Jag gillar er stil, mr Logan.
-Nå... Vart har jag kommit? -Vi är Friends of Humanity.
Vi anser att mutanter har sin plats. Men inte här med oss.
Om ni förstår vad jag menar.
-Utrotning? Som de råttor de är? -Det skulle jag aldrig säga offentligt.
Ni ser bekant ut.
-Jaså? -Ja.
Jag kände en man för 20 år sen som hette Creed. Han skulle kunna vara er pappa.
-Jaså? -Ja. Han jobbade i en kolgruva i Kentucky.
Det kan inte ha varit min familj. Vi bodde i Kanada på den tiden.
Det gjorde jag med, grabben.
-Hallå, Cyclops. Det är Beast. -Vi är här. Vad händer?
Friends of Humanity har kidnappat Carly. Jag behöver hjälp.
Jean och Jubilee är här med mig.
Jubilee! Var ligger deras högkvarter?
-I det övergivna veteranhuset. -Möt mig där!
-Kom. -Hallå, insatsrummet. Hör ni mig?
Var är du, Wolverine?
Jag sitter barnvakt åt mutanthatande skithögar.
Skicka alla till det gamla veteranhuset på en gång.
Beast är snart där. Han tror att de har en kvinna som han känner.
Har Beast en tjej? Undrens tid är aldrig förbi.
Jag hittar henne.
Jag behöver den bärbara Cerebro-projektorn och uppgifter om en gammal kompis.
Hur länge har du känt dr McCoy?
Din rasist! Jag behöver inte svara på dina frågor.
Jag har förstått att han var din läkare. Men nu är han väl mer än så?
-Ni är väl mer än vänner? -Låt mig vara!
Vet du inte vilka monster de är? De är alla ondskefulla!
De och alla som umgås med dem måste utrotas!
Kom igen!
Hej, grabbar. Var är Creed?
-Jag har några frågor. -Han är upptagen.
Inkräktare i fyran! Alla vakter!
Så trevligt. Mina nya vänner får träffa några av mina gamla vänner.
-Nej! -Vad gör du här?
Nya medlemmar får inte komma hit!
Släpp tjejen, Creed.
Hur vågar du? Du har ingen rätt att...!
De här ger mig många rättigheter.
Du... Du är...
Undan, din äckliga mutant!
Vad är det, Creed? Tycker pappas pojke inte om klor?
Jag förstår inte vad du pratar om.
Jaså? Ser jag inte bekant ut?
Håll tyst!
Mr Creed! Mutanten från sjukhuset har brutit sig in!
-Vem är du? -Låt säga att Hank skickade mig.
Carly.
Hank!
Det är väldigt rörande, men vi måste härifrån.
Åh, Beast... Du måste småäta mindre.
Oj, vi svängde visst åt fel håll.
Nå, mr Logan... Eftersom ni avskyr mutanter så mycket
får ni se på medan jag avlivar en av dem.
Nej!
Inte förrän jag har tagit med mig några av er.
Vad ska Wolverine med ett hologram till?
Konstigt. Wolverine använder huvudet och Beast går bärsärkagång.
Vart är världen på väg? Klart!
Mutanten Sabretooth sågs senast till kring Baffin Island i Kanada.
Nej! Bort med den! Stäng av! Håll dig borta från mig!
Hemvist: Edmonton, Alberta. Riktigt namn...
Nej!
Graydon Creed senior.
Graydon Creed senior?
Sådan far, sådan son.
Vad tittar ni på? Jag hatar honom! Jag är inte som han! Jag är normal!
Ut härifrån! Allihop!
Jag är inte som han! Jag är normal! Jag är inte som han!
Du är inte min pappa! Du är inte min pappa!
En vän mindre.
Nu när du har sett hur mitt liv är förstår du nog det jag kommer att säga.
-Snälla, låt bli. -Vi måste inse det.
Jag är mutant i en värld som fruktar och avskyr min ras.
Jag trodde att vi kunde leva tillsammans i den världen, men det går inte.
En dag kommer världen att förändras.
Tills dess, om du tycker om mig lika mycket som jag tycker om dig
så förstår du varför vi måste skiljas.
Bär min kärlek med dig för alltid.
-Älskling! Så skönt att du mår bra. -Det gör jag snart.
Hur ska jag kunna tacka er, dr McCoy?
Det här är en bra början.
Text: Ellinor Larsen